SKOGSFÖRYNGRINGSÅTGÄRDERNA OCH SALPETERBILDNINGEN I MARKEN. 991 
är skadlig för tallen, men i mycket svag lösning assimilerbar.. MÖLLER 
och i senaste tid MÖLLER och ALBERT (1916) ha emellertid visat, att 
råhumus, när den, söndersmulad och sönderriven, blandas med sand eller 
lagras under ett sandskikt, utgör en utmärkt kvävekälla, icke blott för 
tall och gran, utan ock för många andra trädslag, bland dem eken. 
Råhumus överträffar i detta avseende de mineraliska kvävehaltiga göds- 
lingsämnena, kali- och kalksalpeter, ammoniumsulfat m. fl. De nämnda 
forskarna ha ej undersökt, i vilken form kvävet i dessa råhumusförsök 
kommer trädplantorna till godo, men efter min egen erfarenhet måste 
en dylik behandling av råhumus framkalla en nitrifikation av 
råhumuskvävet. Vilken betydelse detta har för t.ex. tallen, skall jag 
här nedan söka visa genom några försök och observationer i naturen. 
ANDERS HOLMGREN (1911) gjorde för några år sedan, medan han 
ännu var skogsskoleföreståndare vid Bispgården i Jämtland, några för- 
sök med jord från tallhedar. En närmare redogörelse för dessa försök 
kommer att lämnas i min i detta Meddelande från Statens skogsförsöks- 
anstalt publicerade studie över norrländska tallhedar; här kan det vara 
nog att erinra därom, att försöken avsågo att utröna, om det fanns nå- 
gon skillnad mellan den humus, som bildas under de mera enstaka tal- 
larna på en tallhed, och den humus, som uppstår på de mera kala, med 
renlav bevuxna fälten. Smärre trälådor, nedgrävda till kanten i jorden 
i Bispgårdens trädskola, fylldes med de nämnda olika humusslagen, som 
hämtades från en tallhed, å Bispgårdslandets skog. HOLMGREN med- 
delar om sina försök år 1911 (HOLMGREN 1911, sid. 38), då plantorna 
ännu voro ett år, följande: »Vad plantornas storlek beträffar, voro plan- 
torna i jorden under träden ' något kraftigare än de i jorden mellan trä- 
den. Men var skiljaktigheten i detta avseende ej så särdeles stor, var 
skillnaden i färg högst påfallande. I början av september voro de plan- 
tor, som uppkommit i jorden mellan träden, rödgula eller rent röda 
under det de andra voro skarpt gröna utan antydan till rött». Vidare 
tillägger han i en not: »I slutet av maj månad d. å. (1911), sedan plan- 
torna börjat att växa, visade sig gråsandsplantorna ” i jorden, hämtad 
under träden, ojämförligt mycket större och kraftigare än de, som upp- 
dragits i jord från den öppna heden». Försöksplantorna fingo stå kvar 
i sina lådor,- även sedan jägm. HOLMGREN lämnat Bispgården, och med 
hans och hans efterträdares, jägm. LINDBERG, benägna tillstånd har 
jag närmare studerat jord och tallplantor i dessa försök. Vid ett besök 
å Bispgårdens skogsskola i sept. 1915 frapperades jag av den vackra, 
gröna färg, som utmärkte tallplantorna i den humus, som hämtats un- 
1! D. v. s. i den jord, som hämtats under trädkronorna på tallheden. 
? Gråsand = blekjord. 
