SKOGSFÖRYNGRINGSÅTGÄRDERNA OCH SALPETERBILDNINGEN I MARKEN. 1021 
typer underkastades en sakkunnig granskning med hänsyn till deras 
prestationsförmåga på olika slags marker. Ett viktigt villkor synes mig 
vara, att mineraljord och humus så vitt möjligt blandas om varandra, möjlig- 
heterna för humustäckets gynnsamma omsättning bli härigenom större. I 
Tyskland (MÖLLER, 1908) har man gjort försök angående olika metoder 
att inblanda humus med mineraljorden. Det mest effektiva har visat sig 
vara en omblandning utförd med hacka och spade. Där har den naturliga 
föryngringen bäst slagit till, och där träffar man de kraftigaste plantorna. 
De av GRINNDAL i Södermanland utförda markberedningsförsöken visa 
ock, att man i vårt land genom en markberedning med finnplog kan 
erhålla synnerligen vackra resultat, föryngringen av tall under den täta 
fröträdsställningen var utomordentligt vacker, endast där kruståteln (Azra 
 fexuosa) fått överhand saknades plantor (se fig. 135 och detaljbeskr. sid. 
1044). Genom en markbearbetning framkallar man visserligen en utveck- 
ling av gräs och örter, men dessa synas vara föga hinderliga för plan- 
tornas utveckling. Under ett överskärmande bestånd nå de i alla hän- 
delser icke någon vidare frodighet. 
Ett annat sätt att åstadkomma en för föryngring gynnsam markbe- 
redning har man i stubbrytningen. Denna torde med den ökade efter- 
frågan på ved, som världskriget medfört och som väl efter fredsslutet 
en längre tid kommer att bli beståndande, komma att spela en vida 
större roll i vår skogsskötsels ekonomi än förut. Även rätt svårartad 
råhumus kan genom stubbrytningen bringas i livlig omsättning, och att 
den gynnar föryngringen, känner man sedan gammalt. 
Där råhumustäcket med mossor och bärris är synnerligen mäktigt, bru- 
kar man på somliga ställen i Tyskland avflå moss- och ristäcket, så att 
själva humuslagret blottas. Jag har sett metoden utförd i större skala i 
Schwarzwald i förening med användning av den WAGNERSKA kantblädnin- 
gen. Tallen föryngrade sig med lätthet och i stort antal på den blottade 
marken, silvergran och bok inplanterades i gropar, där man använde starkt 
kalkblandad fylljord. Man ville på detta sätt dra upp ett blandbestånd, som 
skulle hålla marken i bättre tillstånd och motverka den i Schwarzwalds 
högre belägna delar besvärliga råhumusbildningen. Metoden ställde sig 
där synnerligen ekonomisk. Bärriset och mossorna utgjorde ett av traktens 
befolkning högt uppskattat strö till stallar och ladugårdar. Det betalades 
ända till 200 mark per hektar för rättigheten till dess insamlande. Jag 
kan ej erinra mig, om på dessa föryngringsfält uppträdde några nitrato- 
fila växter, min uppmärksamhet var då ej så starkt fästad på vikten att 
iakttaga dessas uppträdande. Jag vågar sålunda ej yttra mig om denna 
behandling av humustäcket kunde medföra humuskvävets nitrifikation, 
men det är ingalunda omöjligt. Kalkningen i planteringsgroparna medför 
