SKOGSFÖRYNGRINGSÅTGÄRDERNA OCH SALPETERBILDNINGEN I MARKEN. 1043 
Partier med Aira flexuosa. 
I mera utpräglad motsats till denna vegetation, som mest anträffas i något 
fuktigare sänkor, står hyggesvegetationen på de mera upphöjda torra partierna. 
Där förhärskar så gott som uteslutande kruståteln (Azra flexuosa) jämte mossor 
och en del bärris, som motstått den stora förändringen i ljustillträdet till 
marken. Där granriset hopats i någon större mängd på de med Aira be- 
vuxna hyggespartierna, uppträda hallon och Epilobium angustifolium 1 stor mängd. 
På övergångsområdet mellan de av kruståtel och de med örter bevuxna par- 
tierna av hygget uppträda sådana fordrande växter som Vicia sepium och Lalhyrus 
pratensis. 
Fördelningen mellan kruståtelsvegetationen och den mera örtrika vegeta- 
tionen följer på hygget samma lagar, som reglera humusbildningen i be- 
stånden. Inom övergångsområdena förefaller det ock, som om råhumustäcket 
fläckvis övergått till verklig mull. 
Bakteriologiska undersökningar. 
Jordprov från örtrika delar av hygget nitrificera en ammoniumsulfatlösning, 
däremot icke proven från de med kruståtel bevuxna delarna. 
Undersökning av växternas nitrathalt. 
Sa HOS 
Skarp: reaktion: 
Epilobium angustifolium, Geum rivale, Rubus idmeus. 
INSen reaktion: 
Fragaria vesca. 
Lagringsprov. Jordprov från de med Aira flexuosa bevuxna delarna av 
hygget bilda vid lagring endast minimala salpetermängder (se tab. 12 nr 2). 
V. Multnande ris inverkan på humuskvävets nitrifikation. 
1. Lucka i granskog. Lappland. Vilhelmina sn. Utmed vägen Katrine- 
berg och Volgsjön. 
Ståndortsanteckning 3?/; 1915. 
I en äldre, något avtorkande granskog har genom vindfälle uppkommit en 
större lucka. Omkring de nu multnande, kullfallna granarna har vegetationen 
en från granskogen i övrigt avvikande karaktär (se även fig. 12). 
Buskar y. 
Rubus idaus y. 
(Graäskoch Orter Sspr. 
Åira flexuosa e. 
Epilobium angustifolium e, insprängd bland hallonen. 
Equisetum silvaticum e. 
Oxalis acetosella e. 
