SKOGSFÖRYNGRINGSÅTGÄRDERNA OCH SALPETERBILDNINGEN I MARKEN. 1047 
från mindre starkt brända platser än från sådana, där elden tagit mera hårt. 
Färska reparationsskott hos äldre plantor, som avbetats av kreatur, ge i regel 
tydlig nitratreaktion. 
Rubus ideus. Yngre individ från 1911 års brandfält ge kraftig nitratreaktion, 
äldre individ på 1909 års brandfält ge ofta reaktion, men långt ifrån alltid. 
Negativa resultat vanligen på mycket hårt bränd mark, positiva på mindre 
starkt bränd. 
Luzula pilosa. Individ från 1911 års brandfält ge mycket kraftig nitrat- 
reaktion, från 1909 års brandfält ingen reaktion. 
Arenaria trinervia. Individ från 1911 års brandfält kraftig reaktion. 
Fragaria vesca. Individ från 1911 års brandfält svag reaktion. 
Rubus saxatilhs. Individ från 1911 års brandfält tydlig reaktion, eljes intet 
utslag. 
Ingen reaktion: 
Rumex = acetosella, Poa pratensis, Crepis tectorum, Betula odorata, Populus 
tremula. 
Bakteriologisk undersökning. Jordprov från brandfältet nitrificera, om 
än ofta långsamt en ammoniumsulfatlösning (se närmare tab. 6). Även deni- 
trifikanter förekomma (se närmare tab. 10). 
Lagringsprov. Vid lagring bildas salpeterkväve, ehuru i växlande mängder. 
Även där marken brunnit hårt år 1909 och sedermera överdragits med ett 
täcke av Polytrichum juniperinum, förmår jorden bilda salpeterkväve i avse- 
värd mängd. Med tiden synes nitrifikationen avtaga (se vidare tab. 14). 
2. Tiugofemårigt brandfält. Ångermanland. Selsjön. Nära materialvägens 
övergång över järnvägen i närheten av Mjösjön. 
Vid banans anläggande uppstod på denna plats en skogseld, som fick en 
tämligen stor utsträckning. En sluttning nära Mjösjön och i banvallens omedel- 
bara närhet, utgörande en del av detta brandfält, undersöktes i aug. 1914. 
Vegetation. Spridda tallar och granar i kraftigt växande exemplar. Granen 
särdeles vacker med kraftiga, långa årsskott. På marken ett tunt mosstäcke 
av Polytrichum commune och P. juniperinum, I mosstäcket spridda gräs och 
Örter, såsom AÅgvostis vulgaris, Epilobium angustifolium, Festuca ovina, Leontodon 
autumnalis, Poa pratensis, Rubus ideus och Taraxacum offinicale.  Epilobium- 
och hallonplantorna mycket svagt utvecklade. 
Bakteriologisk undersökning. Jordprov från denna plats nitrificera en 
ammoniumsulfatlösning, denitrifikanter förekomma (se tab. 10 nr 4). 
3. För skogskultur svedd mark. Kalhygge från vintern 1905—1906. 
Södermanland. Björkviks sn. Jönåkers häradsallmänning. MHygget iordnings- 
ställdes och löpbrändes våren 1907. Tallkultur samma vår. 
Hygge på blockrik morän nära hygget från vintern 1911—1912 (se sid. 
1034), men på andra sidan om vägen. 
Vegetation. Väl sluten och vacker tallkultur. 
