1080 NILS SYLVÉN. 
gen. Hyferna utbreda sig intercellulärt i barkvävnaden och växa därifrån 
in i märgstrålarna och märgen samt ledningssträngarnas silrörsdelar; 
från de intercellulära hyferna skickas korta sidogrenar, haustorier, in i 
värdväxtens celler. De av mycelet påverkade cellerna dö förr eller senare 
och bli brunfärgade, slutligen synas de mer eller mindre fullständigt re- 
sorberade.' Det pyknidalstrande mycelet träffas innanför kutikulan mellan 
denna och  epidermiscellerna; pykniderna spränga vid mognaden den 
ovanför dem befintliga kutikulan. I barkens andra eller tredje cellskikt 
komma härefter czeomasporer till ut- 
bildning. Från tätt ställda, mot spet- 
sen ansvällda hyfgrenar avsnöras i 
—P 
| Fig. 3. Melampsora pinitorgua (BRAUN) 
ÅG 2 a å 4 É 250 o 
Fig. 2. Övre delen av toppskottet av en RosTR. Czeomasporer [GG J) Från tall- 
-G . . c = TE p a 14 ” & 
av knäckesjuka angripen t-tallplanta; på skott, insamlade d. "/; 1916 vid Ö. 
den konkava sidan av skottet en enda sam- Ekenäs. 
manhängande sporhop, på bilden begränsad (Caxomasporen. [250] Von Kiefernsprossen, 
av de streckade linjerna. Västergötland, eingesammelt d. !4/; 1916 bei Ö. Ekenäs.) 
Mariestad, Skogsvårdsstyrelsens plantskola. 
MT LOT2A EN rader ställda sporer till stort antal, 
(Der obere Teil des Jahrestriebes einer vom Kie- väl ett 20-tal från varje hyfgren. De 
ferndreher befallenen T-Kiefernpflanze ; auf der 2 Te 3 
konkaven Seite des Triebes ein einziger zusammen- utanför spormasSsan befintliga Vav- 
hängender Sporenhaufen, auf dem Bilde begrenzt naderna lyftas och sprängas slutligen 
durch die gestrichelten Linien. Västergötland, Marie- HA na Oo 
stad, Saatkamp des Waldpflegeamts. 3/; 1912.) [4] sönder. Den gula fläcken å skottet, 
nu starkare brungul i färgen, spricker 
härvid upp längs efter, och ett kräftliknande sar uppstar (fer) 
vars mitt den rödaktigt organgegula spormassan blottas. En spor- 
fruktform, som den här föreliggande, utan av mycelet bildat hylle eller 
peridie benämnes c&eoma — till skillnad från det av hylle omgivna 
&cidiet. — Då flera mycelfläckar sammansmält, kunna sammanhängande 
sporhopar om ända till ett par cm:s längd förekomma (jmf. fig. 2). 
Spridningen av de mer eller mindre klotformiga, 14—20 p långa och 
13—17 pu tjocka, vårtiga &cidiesporerna (fig. 3) äger omedelbart rum. 
! Övervallade knäckesjukssår likna till det yttre i hög grad läkta snytbaggsfrät av lik- 
nande omfattning, men skiljas lätt från dylika på de innanför övervallningsvävnaderna brun- 
färgade, döda vävnadspartierna; vid frät av snytbagge bibehålla däremot de kvarvarande 
vävnaderna sin naturliga färg. 
