1086 NILS SYLVÉN. 
kantig, begränsad, som den oftast synes vara, av de finare bladnerverna, 
omkring en halv mm i diameter; flera mindre fläckar sammansmälta 
stundom till större, dock synas aldrig fläckar av mera påfallande storlek 
förekomma. De starkast infekterade aspbladen äro vid tiden för löv- 
fällningen på hösten nästan brunsvarta av de på bladundersidan särskilt 
mot basen tätt gyttrade teletuosporfläckarna. Å de av caoma- och 
uredospormycelen tidigast och starkast angripna aspbladen komma ej 
alltid teleutosporer till utveckling, då svampmycelen här understundom 
fullständig döda bladen, innan ännu vintersporer hunnit utbildas. Teleuto- 
sporerna övervintra i de avfallna, vissnade aspbladen. De äro till for- 
men cylindriska eller något prismatiska, 20—335 4 långa och 7—11 4 
breda, och bilda ett sammanhängande, pallisadliknande skikt under 
epidermis (jmf. fig. 7 b), som vid teleutosporernas groning slutligen 
spränges. Teleutosporerna lösgöras aldrig från värdväxten utan gro där 
på våren direkt ut till basidier, vars basidiesporer vid tiden för tallens 
knoppsprickning infektera de unga, utväxande tallskotten. 
Svampens skadegörelse å tallen och förekomst i vårt land. 
Melampsora pinitorqua är på grund av den skada, den åstadkommer 
på tallen, otvivelaktigt att räkna som en skadesvamp av ekonomisk be- 
tydelse. Av praktiskt sett ringa eller ingen betydelse är däremot dess 
på aspen förorsakade skadegörelse. 
Allt efter tallens ålder och utveckling blir angrepp av knäckesjuka 
för densamma olika ödesdigert. Årsplantor av tall duka så gott som 
undantagslöst omedelbart under för svampens angrepp; endast då stam- 
delarna gå fria och allenast hjärtbladen angripas kunna de överleva 
svampangreppet. I blott få fall torde man emellertid ha sig bekant, att 
tallårsplantor i större utsträckning angripits av knäckesjuka.1 Från vårt 
land föreligga tills dato inga bestämda uppgifter om dylika angrepp. 
Enstaka av Melampsora pinitorgua dödade årsplantor av tall ha dock 
somrarna 1912 och 1916 av förf. anträffats i skogsvårdsstyrelsens i Skara- 
borgs län plantskola vid Mariestad (jmf. fig. 4). De dödade plantornas 
antal var i varje fall ytterst ringa, endast en obetydlig bråkdel av en ”/,. 
En något mera omfattande och mera i ögonen fallande skadegörelse 
synes svampen åstadkomma på andraårsplantorna i våra plantskolor. Även 
detta svampens uppträdande har dock i allmänhet förbisetts i den svenska 
skogslitteraturen; snart sagt all torka å tallplantorna i plantskolorna plä- 
gar ju i dagligt tal gå under namn av »skytte>», och en närmare under- 
!R. HARTIG, Ceoma pinitorquum A. BR. Zeitschr. f. Forst- u. Jagdw. Bd. 4. Berlin 
1872, sid. 112, omnämner dock, hurusom i vackra och lyckade tallsådder å Schulenburg'ska 
skogarna nära Neustadt ända till ”/, av årsplantorna angripits av knäckesjuka. 
