1090 NILS SYLVÉN. 
rader på de meterbreda plantsängarna) gått helt fria från svampangrepp. 
Endast någon eller några få ”/,, av hela $-plantmaterialet har härvid an- 
gripits. Vid Deje var antalet skadade plantor ungefär detsamma som 
vid Mariestad, vid Grönsinka voro knäckesjuka plantor sällsynta. I alla 
tre fallen ha aspar konstaterats i plantskolornas mer eller mindre ome- 
delbara närhet. 
Mariestads-plantskolan (jmf. fig. 12) är åt ena sidan 
kantad av höga alléaspar.! 
Foto av förf. 
Ur Skogsförsökan- 
staltens saml. 
Fig. 11. Av knäckesjuka an- 
gripen 3-tallplanta från Marie- 
stads-plantskolan. ”7/. 1916. 
En "svagt S-formig krökning 
(se pilen) å det alltjämt kvar- 
levande huvudskottet marke- 
rar platsen för svampangrep- 
pet. [3] 
(Vom” Kieferndreher befallene ör 
Kiefernpflanze aus dem Saatkamp 
bei Mariestad. ?7/, Eine 
schwach S-förmige Krimmung (s. 
den Pfeil) an dem andauernd fort- 
lebenden Hauptspross markiert die 
Stelle des Pilzangriffs.) ] 
1916. 
I motsats mot svampens praktiskt taget mera 
ofarliga uppträdande på års- och 1-årsplantorna 
i plantskolorna måste dess uppträdande på tall- 
plantorna ute i kulturerna i åldern upp till 10 å 
12 år betecknas såsom allvarsamt och som en 
faktor av ekonomisk betydelse. Av knäckesjuka 
angripna tallplantor i åldern 2—12 år eller högre 
ålder igenkännas vid tiden för c&omafruktkrop- 
parnas mognad i juni—juli månad på de av 
svampmycelet framkallade, gulaktiga, ovala, kräft- 
sårliknaride fläckarna i årsskottets bark; de i sårets 
mitt blottade, gula Xcidiespormassorna giva lätt 
bestämd upplysning om svampsjukdomens art. 
Yngre plantor och svagare skottaxlar visa samma 
sjukdomssymptom som d-plantorna i plantsko- 
lorna: de runt om angripna skottaxlarna vissna 
ovan angreppsstället, och de vissnade skottdelarna 
kvarsitta under sommarens senare del i bruntorkat 
tillstånd, vanligen över såret krumböjda nedåt 
och i sin hängande ställning påminnande om frost- 
bitna skottoppar (jmf. fig. 13—15). De torkade 
skotten knäckas lätt av (se figurerna), härav nam- 
net knäckesjuka.” På en och samma planta kunna 
! Enligt meddelande från länsjägmästare A. WINBLADH 
äro nu de flesta av asparna i fråga efter ringbarkning lyck- 
ligen avlivade. 
en försvenskad form av danskans 
? Då namnet knäckesjuka 
»Knekkesyge» — numera synes hava vunnit burskap inom 
svenska språket, ha T. LAGERBERG och författaren i fasc. II 
av exsiccatverket »Skogens skadesvampar», Stockholm 1914, 
n:r 32, för Melampsora pinitorqua (BRAUN) ROSTR. upptagit 
det svenska namnet »tallens knäckesjuka». Detta namn har 
också kommit till användning i de senare årens handböcker 
på skogslitteraturens område (A. WAHLGREN, Skogsskötsel. 
28; NILS SYLVÉN, 
Stockholm 1914, sid. De svenska skogs- 
