OM TALLENS KNÄCKESJUKA. 1099 
med tydligen de av WILKE förut omnämnda tallkulturerna. Tillsammans 
med A. E. HOLMGREN kan han nu konstatera på knäckesjuka tydande 
symptom på 11—14-åriga kulturtallar å kronoparkerna Lilla och Stora 
Svältan i Västergötland." HOLMGREN och LOVÉN uppgiva nu dessutom, 
att svampsjukdomen i fråga under de senare åren blivit påvisad även 
annorstädes inom landet, »t. ex. i Småland». Detta senare påpekande 
härför sig sannolikt till den danske botanisten E. ROSTRUPS fynd av 
knäckesjuka under en resa i Sverige sommaren 1882 dels å 3-åriga tall- 
plantor i plantskola vid Uppsala, dels vid Nässjö i Småland.” 
Nästa meddelande om angrepp av Melampsora pinitorgua — efter 
ROSTRUPS redogörelse för svampens värdväxling ingår nu detta namn i 
litteraturen — 3å våra tallkulturer möter i 1893 års Tidskrift för skogs- 
hushållning, sid. 117—121, där J. PAULI i en uppsats »Pereat populus» 
omnämner, hurusom tallplanteringarna å Kolleberga kronopark i Skåne 
sommaren 1892 varit »i ganska nämnvärd grad» utsatta för svampens 
angrepp; kulturer av såväl vanlig tall som bergtall” hade skadats å en 
! Vid skildringen av de sjuka tallbestånden å Lilla Svältan heter det hos HOLMGREN och 
ILOvÉN i Tidskr. f. skogshushålln, 1884, sid. 250, 251: »Vid inträde uti och närmare gransk- 
ning af planteringen, visade sig derjämte, att en stor mängd såväl toppskott som sidoskott 
antingen i väsentlig grad förlorat sin lifskraft eller ock voro alldeles utdöda samt genom 
sin ofta krökta form ådrogo sig vår uppmärksamhet. Äfven å de till utseendet friska skot- 
ten visade sig icke så sällan, vanligen på midten af desamma, uppsvällningar eller bulna- 
der, som öfvergått till kräftartade sårnader, där barken var genombruten och kådutflöde ägt 
rum». »Som orsak till de ofvannämnde kräftartade ansvällningarne å skotten, hvilka derige- 
nom ofta antagit en krökt form, samt till att en del af de qvarsittande skotten vissnat eller dött, 
torde med ganska stora skäl kunna åberopas en inom tallens bark- och vedväfnader sig utveck- 
lande parasitsvamp Cxoma pinitorquum, vid hvars närvaro sådana kräftsår alltid blifvit bemärkta.» 
? E. RostRUP, Mykologiske Notitzer fra en Rejse i Sverige i Sommeren 1882. Vet. 
Akad. Övers. 1883. N:o 4, sid. 43 och 46. Om Uppsala-fyndet skriver ROSTRUP härvid så- 
lunda: »I en större Planteskole syd for Upsala bemerkede jeg — — — i de treaarige 
Bede af Pinus silvestris endel Planter med ejendommeligt krummede, kortnaalede Grene, 
som viste sig angrebne af Ceoma prinitorquum HARTIG, der saavidt mig bekjendt ikke 
för er bemerket i Sverige.» 
3 Angrepp av Ceoma pinitorquum å bergtall omtalas första gången av ROSTRUP från 
de jutska hedplanteringarna. I oktober 1881 iakttog ROSTRUP svampen för första gången 
i Danmark »i Hogildgaards Plantage ved Herning»; »en Strexkning af Bjergfyr paa 3—5 
Fods Hoide var angreben», Förut säger han, att »det synes iser at vere Pinus montana, 
som i Jylland er udsat for Sygdommen, medens alle de Forfattere, som mig bekjendt have 
omtalt denne Svamp, kun angive Pinus silvestris som Gjenstand for dens Angreb; men der 
er dog neppe Grund til at antage, at den paa de jyske Bjergfyr optredende Svamp skulde 
vere artsforskjellig fra den, der snylter paa Skovfyr, da jeg ingen vesenlig Forskjel har 
kunnet finde, hverken i Svampens Bygning eller i den Maade, paa hvilken Tr&erne lide.» 
I juni och augusti 1882 erhöll ROSTRUP färskt svampmaterial från bergtall och kunde nu 
konstatera, att cxomasporerna till sin byggnad fullständigt överensstämde med C2zoma pirnitor 
quum-sporerna å Pinus silvestris. (Tidskr. f. Skovbr., Bd 6, 1883, sid. 214—217.) 
