I 100 NILS USYLVEN:. 
areal av omkring 50 har. Som medel i kampen mot svampsjukdomen 
påkallar PAULI: »blandade bestånd och bort med aspen!» Ännu ett med- 
delande om härjningar av Melampsora pinitorgua ingår i samma årgång 
av Tidskr. f. skogshushålln., sid. 122—123, där A. WAHLGREN omtalar, att 
han på åtskilliga ställen såväl i Småland som Uppland sett omkring 10-åriga, 
genom självsådd uppkomna, jämna tallbestånd betydligt hemsökta av 
denna elekartade sjukdom. Uppgifter om svampens uppträdande i Skåne, 
Halland, Småland och Blekinge möta senare i 1895 års Tidskr. f. skogs- 
hushållning; W. B—M framhåller där, sid. 82—383, att Melampsora pinitor- 
qgua »säkerligen» är »den inom Skåne mest utbredda svampen», den 
»förekommer öfverallt inom hela provinsen, där asp finnes». — Under 
rubriken »Skogsbotaniska och skogszoologiska meddelanden från reviren» 
omtalar E. HEDEMANN-GADE 1 Skogsvårdsföreningens tidskrift 1908, sid. 
70", angrepp av Melampsora pinitorgua på en 20-årig tall i Säfsnäs s:n 
i södra Dalarna. 
Till ovannämnda, skäligen fåtaliga och knapphändiga uppgifter om 
knäckesjukans uppträdande i vårt land kan jag här foga ett flertal nya. 
Enligt meddelande av professor GUNNAR SCHOTTE har sjukdomen i slu- 
tet av 1890-talet uppmärksammats flerestädes i Halland. Åren 1898 
och 1899 synes svampen hava uppträtt rent av epidemiskt å kronopar- 
kerna Tönnersjöheden och Uddared. Å Tönnersjöheden härjade den 
dels å 2—3-årig tall och bergtall i plantskolorna, dels å 5—6-åriga tall- 
plantor i kulturerna, särskilt i sydvästra delen av kronoparken, där asp- 
tillgången var större. Å Uddareds kronopark hade svampen härjat epi- 
demiskt å '/, m höga plantor i tallsådderna. — År 1904 har professor 
SCHOTTE funnit en c. 15-årig, fristående tall svårt angripen av knäcke- 
sjuka nära Strömstad i Bohuslän. 
Hösten 1911 erhöll förf. av dåvarande t. f. lektorn vid K. Skogs- 
institutet T. JONSON prov på tall med knäckesjuka från Edsvära i Vä- 
stergötland. En vacker tallkultur å igenlagd åker å torr sandjord om 
6 hars storlek i åldern 7 år hade här angripits epidemiskt; snart sagt 
varenda planta visade ett eller flera typiska knäckesjukssår å en eller 
flera av sina skottaxlar, oftast jämväl eller framförallt på huvudskottet. 
De kraftigast utvecklade plantorna syntes dock ej komma att lida nämn- 
värt framtida men av sjukdomen, då de starka huvudskotten i allmänhet 
överlevde . svampangreppet, oftast till och med utan att krökningar av 
skotten behövt uppkomma. Om kulturens nuvarande tillstånd skriver 
agronomen G. UNO JONSON innevarande vinter i brev till förf., att »nå- 
gon större skada har ej förorsakats, ehuru det såg ganska ledsamt ut, 
när angreppet var som svårast, och vid blivande gallringar behöva ej 
några dåliga stammar lämnas kvar.> Några insända prov visa exempel 
