1102 NILS SYLVÉN. 
på huru stamformen likväl i enstaka fall allvarsamt skadats (fig. 21). 
I nordöstra hörnet av kulturen växte några aspträd samt ett och annat 
dylikt även i en angränsande äldre skog. Även en c:a 5 år äldre, 0,5 
har stor kultur c:a 1 km avlägsen från den förutnämnda hade angripits 
samtidigt med denna. Såväl år 1910 som 1911 hade knäckesjuka upp- 
tfalbsvarasts LOI 
Enstaka angrepp av knäckesjuka å ungtallar i åldern 5—10 år ha av 
förf. under åren 1910—1915 så gott som årligen iakttagits inom kultur- 
bestånd och naturföryngringar å Malingsbo kronopark i sydligaste Da- 
larna. Även å Bjurfors kronopark i Västmanland och Dalarna har 
knäckesjuka iakttagits å en och annan ungtall. 
Om svampens härjningar under senare år i plantskolor i Västergöt- 
land (Mariestad), Värmland (Deje) och södra Gästrikland (Grönsinka), 
har jag nämnt redan i det föregående. 
Från den senast gångna sommaren kunna här slutligen trenne fall av 
elakartad epidemisk knäckesjuka omtalas, alla från norra Västergötland. 
Såsom redan inledningsvis framhållits, är det dessa härjningar, som 
närmast givit anledning till de uridersökningar över svampens uppträdande 
och spridningsbiologi, som här framläggas. 
Under en tids vistelse i juli månad 1916 å Sundsmarkens kronopark 
i Hassle s:n, c:a 1,; mil NNO. om Mariestad, observerade jag angrepp av 
Melampsora pinitorgua å en synnerligen lovande tallkultur (fig. 22), rutsådd 
av år 1906, i omedelbar närhet till en öppen plats kring ladugårdar och 
uthus vid Ö. Ekenäs arrendegård. De först iakttagna svampskadade 
plantorna stodo invid den från ladugårdsbacken genom tallkulturen gående 
landsvägen, nära ladugårdsbacken. Många och elakartade »kräftsår» 
förekommo. Vid en omedelbart företagen preliminär undersökning visade 
det sig, att plantorna närmast ladugårdsbacken voro särskilt svårt hem- 
sökta, ju längre bort från denna man kom, ju mindre svampskador kunde 
man upptäcka på tallarna. Några på ladugårdsbacken växande äldre 
aspar (fig. 23) voro tydligen den ursprungliga smittohärden. Längre än 
ett 1oo-tal m bort från asparna, syntes smittan knappast hava spritt sig. 
Asparna på ladugårdsbacken och några yngre rotskottsexemplar i ena 
kanten av kulturen tämligen nära ladugårdsbacken voro de enda aspar, 
jag här kunde upptäcka. Ett lämpligt tillfälle till studier över svamp- 
sporernas spridningsmöjligheter från asp till tall syntes sålunda föreligga. 
Dylika upptogos, så snart tiden och förhållandena det medgåvo. En 
närmare redogörelse härför lämnas i ett senare kapitel om »svampens 
spridningsbiologi.> Endast c:a '/; har av de till flera hars område upp- 
gående kulturerna syntes i nämnvärd grad svampskadat. Av svampen 
framkallade sår träffades ofta i flertal å såväl huvudskott som sidoskott; 
