OM ”TALLENS KNÄCKESJUKA. I 109 
Även i den svenska litteraturen möta uppgifter om svampsporernas 
spridning till tallen. Från Kolleberga i Skåne meddelar J. PAULI, att 
planteringarna >»lidit mest af svampen i närheten af aspar eller aspbus- 
kar, men att sjukligheten aftager i mån af afståndet derifrån. På ett 
ställe, hvarest ett mindre, men tätt aspbuskage står vid ena sidan af 
stora landsvägen, där läget är mycket utsatt för den över Ljungbyslätten 
kommande skarpa nordvestvinden, hvilken från asparne drifver fram rätt 
öfver de å andra sidan af vägen befintliga planteringarne, äro dessa 
senare i hög grad angripna närmast deromkring, så att de flesta års- 
skotten, såväl af stammar som af grenar, förete en sorglig anblick.» 
»Äfven på flera andra håll kan man göra samma iakttagelse. Att svam- 
pen äfven kan sprida sig på långa håll från näringsplantan framgår deraf, 
att en myckenhet plantor äro angripna, ehuru afståndet till närmaste 
aspar befunnits vara ganska långt; i sådant fall blifver angreppet emel- 
lertid allt lindrigare.»? 
En spridning på längre avstånd omtalas av A. WAHLGREN från ljung- 
ryarna i södra Småland, där han funnit svampen på självsådda plantor, 
»ehuru några aspar ej på långa vägar varit till finnandes». Då det 
här föreföll svårt att antaga, att vinden överfört sporerna, kommer W. 
att tänka på de på ryarna vida kringströvande fåren som smittospridare.” 
Då en närmare kännedom om möjligheterna för knäckesjukssporernas 
spridning från aspbladen till tallen synts mig vara av grundläggande 
betydelse, då det gäller kampen mot knäckesjukan, har jag sökt begagna 
det tillfälle, svampens uppträdande på tallen vid Ö. Ekenäs i Västergöt- 
land erbjöd, till studier över svampens spridningsbiologi. 
I närheten av den av knäckesjuka hemsökta tallkulturen vid Ö. Eke- 
näs kunde endast 7 stycken aspar uppletas, vilka rimligtvis kunde för- 
modas hava tjänstgjort som smittospridare. Deras belägenhet i förhål- 
lande till tallkulturen framgår av kartan fig. 27. 4 stycken gamla aspar 
(se fig. 23) stodo på den i N.—NV. till tallkulturen gränsande ladu- 
gårdsbacken (jmf. figurerna 22 och 23 samt kartan fig. 27), 3 stycken 
yngre träd, resp. 4,;, 3 och 2 m höga, med omgivande lägre rotskotts- 
exemplar befunno sig O. om landsvägen i nordöstra kanten av kultur- 
området (se kartan). En femte äldre asp ute på ladugårdsbacken när- 
mare tallkulturen hade efter avverkning lämnat spår efter sig i form av 
enstaka, svaga, några dm till o,; m höga rotskott mellan rutorna i de 
närmaste, yttersta såddrutsraderna inne i tallkulturen. Från de förra 
hösten från asparna i fråga nerfallna bladen måste oförtydbart den som- 
maren 1916 å tallarna uppträdande knäckesjukan leda sitt ursprung — för 
1 J. PauLi, »Pereat populus». Tidskr. f. skogshush. 1893, sid. 119—120. 
> Jmf. närmare 4. WAHLGREN i Tidskr. f. skogshush. 1893, sid. 122—123. 
