I 1106 NILS SYLVÉN. 
vid handen, att knäckesjuka här så gott som alldeles saknades. Ännu 
ett 20-tal såddrader bort kunde dock enstaka svampsår upptäckas dels å 
tvenne plantor vid vägen, dels å ett par mera högväxta plantor inne i 
beståndet. Vi få sålunda här och det kanske ännu vackrare och tyd- 
ligare än i föregående såddrutsrader ett bestämt och 'hastigt avtagande 
av knäckesjukan inåt i raderna från ladugårdsbacken räknat. Endast 
några få rader in kan sjukdomen sägas praktiskt taget fullständigt 
upphöra. 
Vilka slutsatser kunna nu dragas av de ovan meddelade undersök- 
ningarna angående svampsporernas spridning? Alla de vid Ö. Ekenäs 
gjorda iakttagelserna peka ju samstämmigt därhän, att basidiesporer- 
nas spridningsförmåga här är starkt begränsad. I en 11-årig tall- 
kultur, sådan som den vid Ö. Ekenäs, med en plantmedelhöjd av 
omkring 1,75—2 m hava endast några få såddrutsrader med 
vackert plantuppslag utgjort ett praktiskt sett tillräckligt hin- 
der för basidiesporernas spridning ut över den bortanför liggande 
kulturen. Fallet Ö. Ekenäs visar, hurusom en till fritt stående aspar orhe- 
delbart gränsande tallkultur ännu intill 11 års ålder trots angrepp av 
knäckesjuka i stort sett ej tagit nämnvärd skada till sin stamform. Av 
många tecken att döma har svampen uppträtt under flera år och därvid 
allvarsamt skadat enstaka plantor inom beståndet; de få plantor, som fått 
huvudskottet dödat till följd av svampangreppet, ha alla befunnit sig rela- 
tivt fritt exponerade för de från aspområdet kommande vindarna. Under- 
sökningen av beståndet sistlidne sommar gav vid handen, att talrika an- 
grepp av knäckesjuka förekommo, praktiskt taget voro de dock av ringa 
betydelse, då de befunnos strängt lokaliserade till de till aspområdet när- 
mast gränsande såddrutsraderna. Tack vare saknaden avasp inom beståndet, 
har någon hela tallkulturen förhärjande epidemi av knäckesjuka ej före- 
kommit. Att ej tallen vid yngre ålder i större utsträckning hemsökts 
av sjukdomen torde väl närmast få tillskrivas det skyddande inflytande, 
den omedelbart intill kulturen gränsande gärdesgården utövat (jmf. fig. 
22). Först sedan tallarna växt upp ovan denna, har en friare sportrans- 
port kunnat äga rum såväl från tallen till aspen som omvänt. Ung- 
asparna Ö. om vägen ha först under de senaste åren kunnat vara något 
att räkna med. För att vindarna skola uppfånga och effektivt sprida 
svampens basidiesporer fordras synbarligen, att de med betydande hastig- 
het skola svepa fram över marken med dess basidiesporförande aspblad. 
Den öppna ladugårdsbacken vid Ö. Ekenäs borde väl lämna betingel- 
serna härför. Trots detta ha ju av allt att döma blott ett relativt fåtal 
svampsporer kunnat drivas upp till sådan höjd, att de nått ovanför de 
