OM TALLENS KNÄCKESJUKA. IIIO 
förhållandena bäst lämpade trädslaget. Att i dylika fall, såsom här skett, 
på för tall- eller barrblandskog lämpad mark tillgripa blandsådd av 
tall och gran kan ej nog varmt rekommenderas, så snart fara kan an- 
ses föreliga för hemsökelse av knäckesjuksepidemi. Om vid tidig, elak- 
artad svamphärjning tallen blir dömd till mer eller mindre fullständig 
undergång — vilket dess bättre mera sällan torde vara fallet — får gra- 
nen bliva det räddande trädslaget. 
Då fara för knäckesjuka föreligger, böra helt naturligt stora och öp- 
pet liggande hyggen om möjligt undvikas.! Å mindre hyggen i skyd- 
dat läge äro betingelserna för smittans spridande relativt små. Såsom 
exempel härpå kan det från Lyrestads kyrkoherdeboställes skog om- 
nämnda knäckesjuksangreppet anföras. Från den enda aspgrupp, som 
här kunde uppletas, mitt ute på det 1912 rutsådda hygget, hade knäcke- 
sjuka spritt sig på tallplantorna närmast asparna, men endast några få 
m bort; redan på en 10—20 m:s avstånd från de låga rotskottsasparna 
stodo tallplantorna i regel fullständigt fria från varje angrepp. Från de 
låga asparna ha här bladen ej kunnat spridas nämnvärt ut över kultu- 
ren, detta hälst som en ymnig, högväxt markvegetation — i främsta rum- 
met bildad av Epilobium angustifolium (jmf. fig. 28) — även efter ner- 
vissnandet utgjort ett verksamt hinder för desammas kringförande utefter 
marken, och hyggets relativt obetydliga storlek har ej tillåtit vindarna 
få ett för bladens kringförande nödvändigt spelrum, åtminstone ej till- 
närmelsevis jämförligt med det å Vellervattnet-fältet. 
1 A. WAHLGREN, Skogsskötsel. Stockholm 1914, sid. 428, förordar också »att å trakter, 
där svampen allmänt förekommer, undvika stora hyggen och föredraga blandbestånd framför 
rena tallbestånd samtidigt som aspen kraftigt efterhålles». Att till förebyggande av svam- 
pens uppträdande hålla kulturfälten och angränsande områden fria från asp anser WAHLGREN 
dock i och för sig »ingalunda betryggande». Med kännedom om Melampsora-basidiesporernas 
inskränkta spridning får man ju dock en annan uppfattning. Kan man hålla aspen 
borta från kulturfälten och deras närmaste omgivning, är detta en fullt betryggande åtgärd, 
en radikalåtgärd, som dock dess bättre långt ifrån alltid behöver tillgripas för ett i prakti- 
ken lyckosamt förhindrande av sjukdomen. 
