1148 IVAR TRÄGÅRDH. 
verksamhet. Ty ordalydelsen >— — — maskmjöl, vilket då larven tagit 
sin väg genom kottfjällens övre, tunnare delar, spiralformigt längs kotten, 
mera luckert och grovkornigt>» — — — är i själva verket en mycket 
träffande karakteristik av den skadegörelse, som grankottsmottets larv 
förövar. 
WAHLGREN sökte bl. a. besvara frågan, om man av grankottens yttre 
kan bedöma, om den är angripen eller icke. Han fann, att av ett antal 
till utseendet fullt friska kottar ej mindre än 67,6 ”o voro angripna av 
grankottvecklaren (eller grankottmottet, jfr föreg.), medan av de syn- 
bart skadade kottarna ett något mindre antal, eller 65,7 20, voro angripna. 
Härav framgår således, att kottens utseende ej lämnar någon som helst 
ledning vid bedömandet av dess beskaffenhet. 
WAHLGREN sökte även utröna dels, huru många frön som gå förlorade 
genom larvernas verksamhet, dels groningsprocenten hos de kvarvarande. 
De förra beräknades till 30 4, en siffra som dock ej ger något mått på 
larvernas skadegörelse, då alla uppgifter om larvernas antal saknas. 
Endast 34 4 av de oangripna fröna voro grobara, men detta kan natur- 
ligtvis ej utan vidare skrivas på grankottvecklarens konto. 
Förutom den senare larven påträffade WAHLGREN även en annan larv. 
Han skriver därom: 
»Vid klyvning av kottefjällen påträffades i dessas något uppsvällda 
basar cylindriska håligheter, som voro uppfyllda av glänsande, vita hylsor. 
Varje hylsa var i ena ändan öppen och tom, men mot den andra, slutna 
ändan avstängd med en tvärvägg, och i denna lilla kammare låg in- 
bäddad en 2,; mm lång, avlångt äggformig, tydligt segmenterad larv, 
utan fötter eller avskilt huvud, samt till färgen ljusgul, mot ena ändan 
dragande i orangegult.» 
Det lyckades ej WAHLGREN att kläcka några insekter ur dessa hylsor, 
men han förmodade, att larverna tillhörde någon Pteromalid, som var 
parasit på grankottvecklarens larv. Samtidigt omtalar han dock, att ett 
antal fullbildade exemplar av Cecidomyia pini även utkrupit ur kottarna, 
men att dessa säkerligen ej hava någon del i förstörelsearbetet. 
Slutligen påträffade WAHLGREN även Ånobium abietinum, dock endast 
enstaka, varjämte Ichneumonider och Pteromalider i största allmänhet om- 
nämnas. 
År 1907 blevo grankottarnas skadeinsekter föremål för undersökningar 
av LAMPA. Angående grankottvecklaren gjorde LAMPA en del rön av in- 
tresse. Såt. ex. visade han genom en undersökning av angripna kottar vid 
olika tidpunkter, att larverna fortsätta med sin skadegörelse efter över- 
vintringen ända till juni månad. 
Den 29 april undersöktes en kotte; i densamma påträffades tre larver, 
