1150 IVAR TRÄGÅRDH. 
Anmärkningsvärt är, att den ej anträffats av RATZEBURG, som dock 
upptager ej mindre än sex olika Ichneumonider och Braconider som 
parasiter på grankottvecklaren. 
Utbredning i Sverige (fig. 9). 
Fig. 9. Karta utvisande förekomsten 
av WNemeritis cremastoides HGN i kotte- 
prov. insamlade vintern 1915—19106. 
Map, showing the occurrence of Nemeritis 
cremastoides HGN. in spruce-tree cones col- 
lected during the winter 1915—1916. 
Av föreliggande undersökning framgar, 
att Nemeritis cremastoides är spridd 
över hela Sverige ända till det nordl- 
igaste Lappland och således följer gran- 
kottvecklaren över hela dess utbred- 
ningsområde. I de undersökta proven 
fanns den 1 43 av 55 dov. soner 
Ephialtes glabratus RATZ. 
Om denna art har d:r ca NOMAN 
lämnat följande uppgifter: 
aus Tannenzapfen (SCHMIEDEKNECHT!) 
» » tillsammans med Ano- 
bium abietis, Laspeyresia strobilella, 
Grapholitha resinella och Dioryctria 
abzetella (REISSIG enligt RATZEBURG). 
Laspeyresia strobilella (BIGNELL). 
I DALLA TORRES katalog upptages 
den från Tyskland och där framhålles, 
att den saknas i Frankrike. 
Utbredning i Sverige, (fig. 11). 
Att döma av föreliggande undersök- 
ning, är Eplualtes betydligt mera säll 
synt än Vemerzitis, ehuru den har lika 
stor utbredning; den förekommer blott 
9. 
é 
1 IA prov av 550. visst 
Epiurus geniculatus Krb. 
Enligt de uppgifter om denna art, 
som d:r ROMAN lämnat, synes den 
hava en utpräglad sydlig utbredning. 
Den är nämligen funnen i Bayern; 
Schweiz, Spanien och på Korfu. 
I mitt material förekommer den så pass sporadiskt, att man skulle 
vara frestad att betvivla, att den vore parasit på grankottvecklaren. 
Det kan ju också tänkas, att den är parasit på Dzioryctria abietella och 
! Under namnet £. strobilorum RATZ, vari ingå två arter, av vilka £ glabratus är den 
vanligaste. 
