UNDERSÖKNINGAR ÖVER GRAN- OCH TALLKOTTARNAS SKADEINSEKTER. I 163 
Vid mina förarbeten till »>Sveriges Skogsinsekter» var jag dels i till- 
fälle att undersöka det av LAMPA samlade materialet, dels själv ur gran- 
kottar kläcka myggor. Det visade sig vid en preliminär undersökning, 
att arten ej, som SYLVÉN förmodade, var identisk med Plemeliella abi- 
etina SEITNER, ja, den tillhörde ej ens samma grupp bland gallmyg- 
gorna. Jag uttryckte därför den förmodan, att arten var ny, då jag 
vid denna tidpunkt ej kände till SAHLBERGS uppsats och förmodade, att 
Cecidomyia strobi WINN. var den av SEITNER beskrivna arten. 
I det följande skola vi närmare undersöka, huruvida den i Sverige 
förekommande arten är identisk med Cecidomyia strobi WINN. 
Då WINNERTZ' beskrivning är tämligen svårtillgänglig, 
skola vi punkt 
för punkt jämföra de av honom anförda kännetecknen. 
Jämförelse mellan WINNERTZ' beskrivning av Perrisia strobi och den i 
Sverige förekommande granfrögallmyggan. 
Cecidomyia strobi WINN., enligt 
originalbeskrivningen: 
Antennerna hos hanen av krop- 
pens längd, blekt bruna, med 2 +17 
leder; lederna skaftade; i den mel- 
lersta och yttre delen av antennerna 
äro lederna lika långa som skaften. 
Antennerna hos honan av hal- 
va kroppens längd, med 2+15 —16 
leder; lederna oskaftade, men skilda 
genom insnörningar. 
Torax brun-svartbrun, med gul- 
aktiga, vitskimrande hår; vingroten 
och den övre delen av torax' sidor 
gulvita. 
Abdomen brun, med grå, vit- 
skimrande hårbeklädnad, på buksidan 
med vitskimrande hårbeklädnad. 
Benen beckfärgade, på under- 
sidan vitskimrande. 
Vingar glasklara, violett iridice- 
rande, med svartbrun framkant. Ving- 
ribborna blekbruna. Tvärribban svag 
och blek, belägen vid början av 
mellersta tredjedelen av subcosta. 
Cubitus i yttre delen svagt bakåt- 
Den i Sverige förekommande gran- 
frögallmyggan (levande material): 
Antennerna hoshanen av krop- 
pens längd, blekt bruna, med 2-F- 16— 
17 leder; lederna skaftade; i anten- 
nernas mellersta och yttre del äro 
lederna lika långa som skaften. 
Antennerna hos honan av hal- 
va kroppens längd, med 2-+15—16 
leder; lederna oskaftade, men skilda 
genom insnörningar. 
Torax svartbrun, med glänsande, 
vita hår; vingroten och den övre 
delen av torax' sidor gulvita. 
Abdomen ljust köttröd, med bru- 
na tergiter och sterniter, klädd med 
vitaktiga hår. 
Benen bruna, på undersidan lju- 
sare. 
Vingar glasklara, violett iridice- 
rande, med fältet mellan costa och 
subcosta mörkare färgat. Tvärribba 
saknas. Cubitus i yttre delen böjd 
något bakåt, mynnande i costalribban 
kort framför vingspetsen. Vingribbor 
