UNDERSÖKNINGAR ÖVER GRAN- OCH TALLKOTTARNAS SKADEINSEKTER. 11 75 
särskilt i ansiktets nedre del mellan ögonen och pannan gå bågböjda, 
tämligen djupa fåror, vilka dock äro avbrutna vid mittlinjen, som sträcker 
sig som en svag köl nedåt, mellan antennernas fästepunkter och där 
skjuter ut i ett kort, tvärt avskuret utskott. 
Ocellerna sitta i en tvärlinje, det mellersta något framför de båda andra, 
omedelbart bakom facettögonen, och avståndet mellan mittocellen och 
sidoocellerna är nästan lika långt som mellan de senare och facettögonen. 
Antennerna äro Io-ledade, om man, som brukligt är, ej medräknar 
basalleden; den senare är cylindrisk, kort, blott hälften så bred som an- 
tennskaftet samt böjd i en båge utåt. 
Fig. 23. Platygaster contorticornis RATZ. a, S' huvud sett framifrån; 6, s antenn; 
c, Q antenn; d, mandibel. 
a, head &, frontal wiew; 6, antenna &; c, antenna 2; d, mandible. 
Hos hanen (fig. 23 b) är skaftet mycket svagt S-formigt böjt, nästan 
jämnsmalt, omkring 7 gånger så långt som brett samt tre gånger så 
långt som 2:dra leden, vilken är tydligt klubbformig, och nästan lika 
långt som 2.—53. lederna tillsammans; 3:dje leden är mycket kort, ej fullt 
hälften så lång som den 2:dra och den 4:de; 4:de leden är starkt för- 
tjockad och bågböjd, med en djup och bred, snett gående fåra på under- 
sidan; 5.—9. lederna äro lika långa och breda samt snett avskurna, så 
att undersidan är längre än översidan; den 10:de leden är något längre 
än de föregående (10 :7) samt avsmalnande i spetsen. 
Alla lederna bära talrika, korta hår, men i spetsen av den tredje leden 
sitta längre, hakformigt nedåtböjda borst, vilka med några på den 4:de leden 
befintliga borst bilda en slags fortsättning på den på undersidan av den 
4:de leden befintliga rännan. 
Dessa egendomliga bildningar äro en sekundär könskaraktär, som san- 
nolikt "vid parningen möjliggör för hanen att med sina antenner gripa 
tag om honans. 
