UNDERSÖKNINGAR ÖVER GRAN- OCH TALLKOTTARNAS SKADEINSEKTER. TIIOI 
Huvudet (fig. 37 a) är i omkrets trekantigt med rundade sidor; dess 
bredd förhåller sig till längden som 19:11. Ytan visar en mycket fin 
nätskulptur, och pannan blir efter döden djupt intryckt med undantag 
av ett parti ovanför labrum. Antennerna sitta på gränsen mellan den 
nedre och den mellersta tredjedelen, i jämnhöjd med ögonens nedre kant. 
Fig. 37. Aprostocetus strobilane (RATZ.). a, huvud I, sett framifrån; 5, antenn g& ; c, ring- 
leder S'; d, spetsled av antenn &; e, ringleder Q; £, antenn CQ. 
a, head capsule, frontal aspect; 6, I antenna; c, ring segments of I antenna; d, terminal segment of 
3" antenna; e£, ring segments of Q antenna; /, Q antenna. 
Antennerna (fig. 37 b—f). SCHMIEDEKNECHT uppger, (1909 s. 479) 
att släktet Åprostocetus' antenner äro g-ledade. Detta är emellertid en 
sanning med modifikation, som på sin höjd skulle kunna gälla honorna, 
om man anser dessa blott hava en ringled, men ej hanarna, vilka, om 
man räknar en ringled, hava 10-ledade antenner. 
Det är emellertid uppenbart, att ringlederna ej undersökts vid tillräck- 
ligt stark förstoring, varför uppgifterna om deras antal äro felaktiga. 
Vid närmare undersökning visar det sig, att antalet ringleder är olika 
hos de båda könen. Hos hanen kan man urskilja två tydliga ringleder 
