1198 IVAR TRÄGÅRDH. 
frön angripna av granfrögallmyggans larver -— vilka senare ej äro an- 
gripna av några parasiter — varemot granfröstekelns larver förekomma 
ytterst sparsamt. När således dess naturliga föda tryter, angriper den 
i stället granfrögallmyggans larver, och följden härav visar sig i det stora 
antalet Aprostocetus — i Älvsby exempelvis 300 — trots det att Zorymus 
förekommer mycket sparsamt. 
En metod att utröna de resp. värddiurens parasiter. 
Då alla kotteproven i regel innehöllo en mängd olika insekter, var det 
naturligtvis omöjligt att draga några direkta slutsatser angående för- 
hållandet mellan värddjur och parasiter. 
I vanliga fall kan man, om i en växt eller växtdel på träffas flera 
olika skadeinsekter, isolera dessa och uppföda dem var för sig för att 
få reda på de olika arternas parasiter. Detta lät sig ej göra med kotte- 
insekterna och framför allt ej med fröinsekterna; ty att av fröens utse- 
ende avgöra, vilken insekt som fanns i dem, var omöjligt, och att skära 
hål på fröna skulle innebära ett för våldsamt ingrepp. som insekterna 
ej skulle kunna uthärda. 
Det blev därför nödvändigt att tillgripa en annan metod för att söka 
lösa dessa frågor nämligen att dagligen eller varannan dag vittja bu- 
rarna och i tabeller uppföra de på detta sätt erhållna kläckningsdata. 
Jag utgick därvid från det antagandet, att en viss bestämd relation 
existerade mellan värddjuret och parasiten i fråga om tiden för deras 
uppträdande. 
De senare äro ju såväl morfologiskt som biologiskt tillpassade till sina 
värddjur och uppträda i naturen med osviklig säkerhet vid den för dem 
gynnsammaste tidpunkten. Denna relation kan naturligtvis vara olika 
hos olika arter, beroende på om det är värddjurets ägg, larv, puppa 
eller imago, som parasiten angriper. 
Det är visserligen sannt, att djuren i kläckningslådorna ej äro utsatta 
för de värme-, ljus- och fuktighetsförhållanden, som möta dem i naturen, 
och att deras utveckling högst väsentligt påskyndas i kläckningslådorna; 
och det är ej omöjligt, att en viss del av dem till följd härav dukar 
under. Det skulle därför naturligtvis ha varit vida bättte, om kottarna 
fått klängas under fullt naturliga förhållanden; men innan den entomo- 
logiska avdelningen får ett insektarium, kunna anordningar för dylikt 
ändamål ej vidtagas. Men å den andra sidan var det sannolikt, att dessa 
ändrade förhållanden skulle inverka på samma sätt på både värddjur och 
parasit, så att ej relationen mellan tiden för deras uppträdande skulle 
ändras. 
