UNDERSÖKNINGAR ÖVER GRAN- OCH TALLKOTTARNAS SKADEINSEKTER. 1199 
Därjämte hade man vissa hållpunkter, ty man visste eller kunde i 
varje fall av storleksförhållandena draga den säkra slutsatsen, att Ichneu- 
moniderna ej kunde ha annat värddjur än grankottvecklaren. Härigenom 
förenklades problemet högst betydligt. Det gällde först att se, huru 
dessa parasiters kläckningsdata förhöllo sig till grankottvecklarens. Vi- 
sade det sig sedermera, att vissa parasiter på samma sätt grupperade 
sig om det ena eller andra värddjuret, som dessa gjorde, kunde man 
vara berättigad att antaga, att vi i dessa hade detta värddjurs parasiter. 
4020 FRE AR CR Ne BEE re SRA a FAP SA JG UA 
TTTTDSTITTTT TT 
TONA 
ENN 
Fig. 42a. Grafisk framställning: av kläckningssiffrorna, procentvis uträknade för varje ar 
för Perrisia strobi (no. 1), Laspeyresia strobilella (no. 2) och Torymus azureus (no. 3) 
under tiden 17 april —6 maj 1916. Prov från Kungsör, Köpings revir. 
30 2/0 
20 0 
10 2/0 
0 
Diagram, showing the number of Perrisia strobi (no. 1), Laspeyresia strobilella (no. 2) and] Torymus azureus 
(no. 3), calculated in 24 for each species, hatched !7/,—"/5 1916. Material from Kungsör, Köping. 
So MAG TH 12 OI3ISEEISANIGVR try 16 1IOT 200 LIN4 221 1231 047 05) 20.127) 829030 
200/0 
10/0 
Fig. 425. Samma kurvor för tiden g9—30 april 1916. Prov från Forshem, Kinne revir. 
Diagrams of the same species 3/,—”/, 1016. Material from Forshem, Kinne. 
En mycket viktig förutsättning för att man skulle lyckas, var emeller- 
tid, att värddjuren ej uppträdde samtidigt, utan i en viss följd. 
Det framgick emellertid redan vid de första kläckningarna, att de tre 
skadeinsekterna uppträdde i en viss bestämd tidsföljd; först visade sig 
frögallmyggorna, därefter grankottvecklaren och till sist fröstekeln. Detta 
