UNDERSÖKNINGAR ÖVER GRAN- OCH TALLKOTTARNAS SKADEINSEKTER. 1201 
tvåtoppiga, beroende på att hanarnas numerär börjar sjunka, innan ho- 
nornas hunnit att stiga; för övrigt se vi, att kurvorna noga följas åt, 
men att Vemeritis” toppar ligga en dag efter grankottvecklarens. Denna 
korta tidsskillnad motsvaras i naturen säkerligen av en avsevärt längre 
sådan, då det är sannolikt, att Vemeritis ej lägger sina ägg i alldeles 
nykläckta larver av grankottvecklaren. 
Vi kunna således av de i fig. 43 framställda kläckningssiffrorna draga 
den slutsatsen, att parasitens kurva noggrant följer värddjurets 
med en tidsskillnad av ett par dagar. 
Återvända vi så till provet från Köping och rita in de övriga vanligare 
formernas kurvor (fig. 44 a), så finna vi, att Platygaster tydligt förhåller 
sig till Perrisia på samma sätt som NVemerztis till grankottvecklaren, med 
den skillnaden, att Platygaster framkommer något tidigare än Perrisia. 
På Perrisias kurva se vi även två toppar, med två dagars mellanrum, 
vilka ha samma orsak som hos Vemeritis och grankottvecklaren (kurva 
fig. 43); på Platygasters kurva se vi däremot, att toppen är avskuren, 
vilket beror på att honorna, som hos denna art äro vida talrikare än 
hanarna, tilltagit i precis samma grad som hanarnas antal minskats, så 
att procenten kläckta djur under två dagar är densamma. 
Dessa båda kurvor måste därför anses tydligt tala för, att Platygaster 
är Perrisias parasit, vilket var sannolikt även av den anledningen, att 
andra Platygaster-arter visat sig vara exklusiva specialister på gallmygg- 
larver. 
Vid den efterundersökning, som gjordes, och för vilken förut (s. 39) 
redogjorts, lyckades det också fastställa, att denna på grund av kläck- 
ningsdata dragna slutsats var riktig. I en tom larvhud av Perrisia på- 
träffades en Platygaster, som ej förmått krypa fram ur kokongen utan 
omkommit där, och därmed lämnat bevis på tillförlitligheten av den ovan 
föreslagna metoden att vid komplicerade biocönoser använda kläcknings- 
data för att utröna de olika värddjurens parasiter. 
Kurvorna fig. 44 b visa samma sak ännu tydligare, emedan Perrisias 
och Laspeyresias kurvor ligga längre ifrån varandra. Platygaster börjar 
framkomma den 9 april, men endast i enstaka individ under de första fyra 
dagarna, den 15 når den hastigt sin kulmen med över 35 2, en dag senare 
än Perrisia. I detta fall fortsätter Perrisia att framkomma enstaka ända till 
den 22, och detsamma gäller om Platygaster, som ej upphör förrän den 24. 
Återstår granfröstekeln och Aprostocetus strobilane. Som förut fram- 
hållits, börjar den förra att framkomma, först när granfrögallmyggan och 
grankottvecklaren praktiskt taget upphört därmed, och dess kurva är av 
en helt annan typ. Medan båda granfrögallmyggans och grankottveck- 
larens kurvor hastigt nå upp till 30 2, och deras huvudmassa till följd därav 
