UNDERSÖKNINGAR ÖVER GRAN- OCH TALLKOTTARNAS SKADEINSEKTER. 1203 
kunna anse det bevisat, att den förra är den senares parasit, blir detta 
dock därigenom så ytterst antagligt, att vi äro berättigade att prelimi- 
närt uppföra Åprostocetus som Torypymus” parasit. 
Den ovan omnämnda metoden grundar sig naturligtvis ej endast på 
de kurvor, som nu meddelats, utan på ett avsevärt material, som det är 
min avsikt att längre fram offentliggöra. Anledningen till, att den ut- 
arbetades gavs av, grankottarnas rika insektsfauna och svårigheten att 
genom direkta undersökningar utröna de olika värddjurens parasiter; 
metodens användbarhet torde framgå därav att den på densamma grun- 
dade slutsatsen, att Platygaster contorticornis äx Perrisia strobi's parasit, 
genom kontrollundersökning visades vara riktig. 
Klart är, att, om det material, varur insekter kläckas, kunde förvaras 
under fullt naturliga förhållanden, skulle de olika arternas kurvor bli 
längre skilda från varandra och samhörigheten mellan olika värddjur och 
deras parasiter komma att framstå ännu tydligare. Men f. n. saknas 
möjligheter att vid Skogsförsöksanstalten anordna dylika försök. 
Sannolikt är, att man med denna metod också skall kunna angripa 
andra komplicerade biocönoser, där direkta iakttagelser över de olika 
insekternas relation till varandra äro svåra att göra, t. ex. större gall- 
bildningar, vilka ofta hysa en mängd olika invånare, samt de under 
barken av träd, i trädstubbar o. d. boende insekterna. 
Det vore därför önskligt, om andra entomologer ville upptaga metoden 
till prövning. 
