STUDIER ÖVER DE NORRLÄNDSKA TALLHEDARNAS FÖRYNGRINGSVILLKOR, 1235 
på samma sätt som av de övre lagren. Av dessa prov uttogos för ana- 
lys lagom stora portioner. 
En granskning av analysresultaten (tab. 1) visar till en början, att de 
översta fem centimeterna äro på de öppna fälten mindre urlakade på i 
saltsyra lösliga näringssalter än i de trädbevuxna partierna.! I medeltal 
är blekjorden inom dessa delar av heden rikare på kalk, kali, fosforsyra 
och magnesia. I vissa fall äro skillnaderna icke obetydliga. Rostjorden 
däremot är rikare under träden än ute på de kala fälten. Jämför man 
de kala fälten och de bevuxna partierna med hänsyn till de i blek- och 
rostjorden tillsammans befintliga näringssalterna, visar sig en liten skill- 
nad till de bevuxna partiernas förmån. Skillnaden är dock så obetydlig, 
att den knappast torde ha någon betydelse. På ett djup av 45 cm visa 
analyserna så gott som samma resultat. Man har sålunda en viss rätt 
att antaga, att marken inom de olika delarna av heden ursprungligen 
varit mycket likformig och att de små skillnader, som finnas i ytan, för- 
orsakas av den något olika vittringen på de öppna, obevuxna fälten och 
under träden. Då den form av vittring, som här förekommer, nämligen 
podsolering, huvudsakligen regleras eller förorsakas av humustäcket och 
de organiska ämnen, som utlösas ur detta genom regnvattnet, så är det 
ju rätt naturligt, om podsoleringen är mera utpräglad i skogen och under 
träden än på de kala fälten. På de förra platserna är humustäcket mäk- 
tigare än på de senare. Vid ett annat tillfälle torde jag få återkomma 
till några frågor, som stå i samband med dessa iakttagelser. 
Det kan vara av ett visst intresse att jämföra saltsyreanalyserna av 
marken å Fagerheden med liknande analyser av norra Tysklands sand- 
jordar. Dylika jämförelser kunna emellertid endast göras med en viss 
reservation, då de förutsätta, att markerna för övrigt äro lika och analys- 
metoderna fullt identiska. Såsom lämpliga jämförelseobjekt kunna emel- 
lertid anföras VOGEL VON FALCKENSTEINS analyser av sandjordsprov 
från nordtyska tallskogar (se närmare TAMM 1917). Jämför man hans 
siffror med de här meddelade, finner man en avgjord överlägsenhet hos 
de svenska jordproven. Ehuru de härstamma från en hed, som vi skulle 
vilja kalla mager, och som är bevuxen med en mycket sakta växande 
tallhed, visa dock analyserna högre halter näringsämnen än de sand- 
jordar, som i Nordtyskland tillhöra näst högsta bonitetsklassen för tall. 
Hålla vi oss till ett djup av 45 cm, visar sig marken i denna hed i 
Norrbotten innehålla vida större mängder av i saltsyra lösligt kali, kalk, 
magnesia och fosforsyra än de nordtyska sandjordarna. Dessa producera 
dock, tack vare en god beståndsvård, utmärkt vackra tallskogar. Sand- 
! Proven kokades i 20 4 saltsyra under en timme. Analyserna utfördes av framlidne dr 
ALBERT ÅATTERBERG å kemiska stationen i Kalmar. 
