MEDDELANDEN FRÅN STATENS SKOGSFÖRSÖKSANSTALT. 
Om kalkningens inverkan på sur humusijord. 
Av SvEN ODÉN. 
Kalkningens betydelse för marken ligger dels däruti att kalk är ett 
för växterna nödvändigt näringsämne, dels i kalciumjonernas koagulerande 
inverkan på jordpartiklarna, varigenom den för växtlivet gynnsamma 
s. k. klumpstrukturen uppkommer. Dessa båda fördelar av kalkningen äro 
sedan gammalt så pass kända och även till fullo bekräftade av den agri- 
kulturkemiska forskningen, att desamma här ej behöva närmare av- 
handlas. En tredje och kanske fullt ut lika viktig inverkan har kalken 
på markens mikroflora därigenom att bakterieverksamheten stimuleras. 
För mossarnas vidkommande äro dessa kalkens verkningar på bakterie- 
livet belysta framför allt genom DENSCHS? och RITTERS” undersökningar. 
En del fakta synas dock ge vid handen att genom ovan berörda trenne 
faktorer kalkens verkningssätt ej är tillräckligt förklarat. Det erfordras 
nämligen för att bringa exempelvis en högmosse i gynnsam kultur en 
tillförsel av högst avsevärda mängder kalk per har, under det att den 
såsom näringsämne nödvändiga kalkmängden blott utgör en bråkdel 
härav. Lågmossar (kärr) äro redan på förhand kalkhaltiga och förden- 
skull mindre beroende av kalkning. Man har sökt förklara behovet av 
dessa stora kalkmängder på tvenne sätt. 
Den tidigaste teorien utgår från den äldre humussyreforskningen och 
antar, att de fria humussyrorna verka i växtfysiologiskt hänseende skad- 
ligt (SCHIMPER) och därför först måste neutraliseras av kalken innan 
växterna trivas. 
En senare teori” anknyter sig till högmossflorans erophyt-artade 
habitus och vill göra gällande, att trots mossens stora halt av vatten detta 
skulle tidvis vara så fast bundet vid de kolloida humusämnena, att vatten- 
! Arbeiten d. Moorversuchsstation Bremen 5, 331 (1913). 
” Fählings landw. Zeitung 61; 593 (1912). Intern. Mitt. f. Bodenkunde 2, 301 (1912). 
3 H. HESSELMAN vid muntliga diskussioner med förf. vidare SUCHTING: Fiählings 
landw. Zeitung 61, 465 (1912). 
