OM KALKNINGENS INVERKAN PÅ SUR HUMUSJORD. 1289 
själva som på adsorberade organiska syror av mindre komplicerad natur, 
vilka uppkommit genom organismernas verksamhet eller möjligen rent 
av genom kemiska oxidationsprocesser, och vilkas anhopning hämma den 
vidare utvecklingen av dessa organismer. Bliva däremot dessa exkret 
neutraliserade av kalkhumat, varigenom den oskadliga humussyran fri- 
göres, så utveckla sig organismerna mera ohämmat.! Det synes som 
härvid kalkhumat, bildat genom omsättning mellan humussyra och kalk, 
på grund av sin svårlöslighet vore förmånligare än kalciumkarbonatet 
själft, emedan det senare lätt uttvättas av nederbörden.” 
I humusfattig mark är i motsats härtill vattencirkulationen som bekant 
större, så att de bildade syrorna dels utlakas, dels neutraliseras av för- 
handenvarande kalk, under det att i mossjord humusämnena tätt omsluta 
rötterna och eventuellt uppträdande organiska syror kring dessa adsorp- 
tivt fixeras. 
Vad den andra frågan beträffar, huruvida kalkad eller okalkad humus 
fasthåller vatthet starkare, så synas experimentella undersökningar här- 
över icke föreligga. På uppmaning av professor HENRIK HESSELMAN 
och med understöd av Statens Skogsförsöksanstalt har jag under 
medverkan av fil. mag. H. RINDE företagit en del försök i avsikt att 
få denna fråga utredd. 
Vi begagnade oss vid början av dessa försök av den ZSIGMONDY'ska” 
apparaturen, vilken i förbindelse med en GAEDE-pump tillåter arbete i en 
atmosfär av ren vattenånga. Jämvikten: vattenhaltig substans + vatten- 
ånga (av olika ångtension) inställer sig här snabbare än i luftfyllt rum, 
men handhavandet av många apparater medför, då fråga blir om under- 
sökning av ett större antal preparat, så pass mycket besvär, att vi vid 
följande undersökningar hava funnit den gamla av J. M. VAN BEMMELEN, 
W. SPRING m. fl. använda metoden vara att föredraga. Den senare be- 
står helt enkelt däruti, att man i en större exsiccator låter preparaten 
stå över svavelsyra av olika vattenhalt, tills konstant vikt inträtt. 
Före bestämningen av vattenbindningskurvan delades proven i tvenne 
portioner, varav den ena under några dagars tid å filtrum behandlades 
så länge med kalkvatten Ca[OM], tills intet vidare upptagande av kal- 
! Huruvida rötterna avsöndra bestämda syror eller ej torde trots CZAPEKS arbeten knap- 
past vara fullt utrett. Jag erinrar i detta sammanhang om den hämmande inverkan den bil- 
dade mjölksyran utövar på mjölksyrebakteriens verksamhet o. s. v. 
” Om kalkens hastiga utlakning i humusfattig mark se: O. TAMM i G. F. F. Bd 36 1914. 
> Zeitschr. f. anorg. Chem. 75, 189 (1912). JoHN S. ANDERSSON: Zeitschr. f. physik. 
Chem. 88, 191 (1914). 
83. Meddel. från Statens Skogsförsöksanstalt. 
