OM KALKNINGENS INVERKAN PÅ SUR HUMUSJORD. 1301 
hos växter på högmossar tänkbara orsaker kan utom närsaltbrist fram- 
hållas syrebrist hos rotsystemet, anhopning av hämmande exkret såsom 
oxalsyra, myrsyra o. dyl. Det torde vara otvivelaktigt, att en stor del 
av de i övrigt blott sparsamt tillgängliga närsalterna adsorberas av hu- 
musämnena och bli svårtillgängliga. Utbildningen av mykorhiza hos 
många högmossväxter torde även få uppfattas som en dylik tillpassning 
till nitratbrist och förekommer ej i typiska xerofila gebiet, exempelvis 
öknar. 
Kalkningen påverkar nu dessa förhållanden i högmossen så, att de 
toxiska syrorna neutraliseras, varjämte det bildade kalciumhumatet mot- 
verkar desammas uppkomst. Vidare torde kalciumsalterna (exempelvis 
Ca HCOs), verka förträngande på adsorberade närsalter, varigenom dessa 
bliva lättare tillgängliga för växterna. Något nämnvärt inflytande på 
vattentillgången torde däremot ej göra sig gällande. 
En sista men icke minst viktig rol torde den större lätthet, varmed 
kalciumsalterna i motsats till humussyran oxideras och sönderdelas spela!. 
Huruvida härvid för växterna eller bakterierna direkt assimilerbara organiska 
kväveföreningar eller andra kroppar bildas, torde ännu vara en oavgjord 
fråga?. Som slutprodukt torde man väl åtminstone tills vidare få anse 
kalciumnitrat, vilkets speciella rol för markfloran nyligen belysts genom 
arbeten av H. HESSELMAN.” 
1 Experimentella arbeten häröver pågå, varför skall redogöras framdeles i samband med 
mina övriga arbeten över humusämnena. 
” Av nyare undersökningar må framhållas: 
J. LEFEVRE: Sur ie deévelopement des plantes vertes å la lumiére, en I'absence complete 
de gaz carbonique dans un sol artificiel contenant amides. Compt. rend. 141, 211 (1905). 
J. LEFEVRE ET L. CAILLETET: Sur V'origine du carbone assimilé par les plantes. Compt. 
rend. de P'acad. d. sciences. 152, 1215 (1911). 
> Se Meddelanden fr. Statens skogsförsöksanstalt 1917. H. 13—14. 
