18 
blæst temmelig stivt, og det er saaledes sandsynligt, at dette 
Støv maa være kommet fra Island. 
Efter Oplysninger, som velvilligt ere mig tilstillede fra 
Adjunct Thoroddsen, har der i Juni 1891 ikke været noget 
vulkansk Udbrud i de kjendte Egne af Island, men Fald af vul¬ 
kansk Støv er hyppigt i alle Egne af Øen, ogsaa naar der 
intet Udbrud har fundet Sted. da det fine Støv, som dækker 
store Arealer af Højlandet i det Indre af Øen, under stærke 
Storme bliver ført langt bort. Dette Støv bestaar især af for¬ 
vitret Palagonittuf og fin, vulkansk Aske. Under østlige Storme 
er Luften i Reykjavik (især efter længere Tørke) ofte aldeles 
opfyldt af det gulbrune Palagonitstøv, der sætter sig paa Vin¬ 
duerne og tilsmudser udhængt Vadsketøj. Dette Støv stammer 
især fra Vulkanen Hekla og den vestlige Rand af Vatnaj ökul. 
Denne Beskrivelse passer aldeles paa det Støv, der faldt om¬ 
bord i «Hekla», og det ligger saaledes nær at antage, at Støvet, 
med den stærke Blæst, er ført fra Islands Indre. Afstanden 
fra det Indre af Island var dengang c. 50 Mil og fra det nærmeste 
Punkt af den islandske Kyst c. 30 Mil. 
Isflagerne, i Omegnen af det Sted vi laa, vare i Alminde¬ 
lighed ikke mere end 2—3 Fod høje, og kun enkelte, £om f. Ex. 
den, vi vare fortøjede ved, havde Skruninger, som naaede 20 
Fods Højde. Dybden under Vandet var derimod meget betydelig, 
for de almindelige Flager c. 20 Fod men under Skruningen 
meget mere. 
Om Formiddagen toge vi et Lodskud og en Temperaturserie. 
Vi fik Bund paa 900 Fv. Bundarten var fint, lysebrunt Ler med 
smaa, hvide Skaller, Ved Tørring blev Leret graat. Da det be¬ 
gyndte at friske fra Syd med faldende Barometer, og Isen som 
Følge deraf begyndte at blive tættere, kastede vi los om Efter¬ 
middagen og stode ud efter for at faa slækkere ls ; men allerede Kl. 8 
om Aftenen maatte vi igjen fortøje paa Grund af Taage og Regn. 
Næste Middag kom vi atter ud til Iskanten. Efter de Oplys¬ 
ninger, vi havde faaet af Bottlenosefangerne, havde Isen ligget 
