24 
Udstrækning og saae de to Skibe fortøjede i Læ af denne. Det 
viste sig at være Hvalfangerdamperne «Eclipse» og «Норе» af 
Peterhead førte af Brødrene David og John Gray. Det var 
mig meget velkomment at kunne høre disse Mænds Mening 
om Forholdene iaar. De vare begge erfarne Ishavscapitainer, 
som i 40—50 Aar have befaret disse Farvande. Særlig er 
Capitain David Gray en anerkjendt Autoritet i alle Spørgs- 
maal angaaende Isforholdene her, som han i mange Aar har 
studeret med særlig Omhu. Vi gik der ombord, og Capitain 
Grav fortalte mig da, at Skibene nu kom fra deres Fangstfelt 
ved Spitzbergen. De havde i Slutningen af Juni været inde 
i Isen indtil 10°V.Lgd. paa 75 1 / , 2°N.Br., og siden havde de 
fulgt Iskanten Syd efter. Isen havde da været ifærd med at 
aabne sig. Da Capitain Gray af mig hørte, hvorledes For¬ 
holdene vare Syd efter, og at Jan Mayen endnu ikke var isfri, 
mente han, at den bedste Chance for Fremtrængning til Kysten 
vilde være paa det Sted, hvor de to Skibe havde været inde 
paa 75Ѵг°Вг., og han raadede os til at følge denne Route. Da 
dette stemmede fuldstændigt med, hvad Capitain Knudsen og 
jeg havde tænkt os, besluttede vi, at følge Capitain Gray’s 
Raad. De to skotske Skibe skulde til deres Fangstfelter udfor 
Liverpool Kyst, og alle tre Skibe dampede samme Aften 
Øst paa for at komme ud af Isen og derefter følge Kanten 
Nord efter. 
Den Strækning af Isen, vi nu passerede, frembød mere Af- 
vexling og Interesse end de sydligere Egne ved den Mængde 
Sæler, vi her saa liggende paa alle Isskodserne. Det var Grøn¬ 
landssælen eller Jan Mayen - Kobben, som nu efter endt 
Haarskifte nød Livet i fulde Drag ved at ligge og sole sig paa 
Isen. Paa enkelte Isstykker, som ikke var mere end et Par 
Hundrede Alen i Diameter, laa der indtil 50—60 Sæler. Nogle 
laa paa Ryggen og strakte Lufferne i Vejret, medens de fleste 
laa ubevægelige og sov; af og til strakte de Hals for at se om 
nogen Fare skulde nærme sig, og naar de havde forvisset sig 
