25 
om, at dette ikke var Tilfældet, lode de med tilsyneladende Til¬ 
fredshed Hovedet falde ned paa Isen igjen og sov videre. Det 
er denne Sæl, som om Foraaret er Gjenstand for det Slagteri, 
som kaldes Ungfangsten. 
En Dag, da vi havde Stille og Intet forsømte dermed, an¬ 
stillede vi en lille Jagt paa Sæler med tre Baade og skaffede os 
derved i Løbet af en Timestid en kjærkommen Variation i 
Skibskostens Ensformighed. Saavel Kjødet af de unge Sæler, 
som navnlig Lever, Hjærter og Nyrer smage udmærket godt, 
og det er uforstaaeligt, at de norske Fangstmænd som Regel 
ikke ere til at formaa til at spise disse særlig i arktiske Egne 
saa sunde Better. 
Medens vi i disse Dage gik langs Iskanten Nord efter, saae 
vi oftere «Vandhimmel» l ) i Vest, medens vi tidligere vare vante 
til at se den klare, hvid-gule Lysning over Isen. Endelig den 
9. Juli, da vi vare paa 76°13'N.Br. og 0°42'V.Lgd., fandt vi 
Isen saa spredt, at vi satte Coursen retv. SV.-lig og stode 
indefter. Isen var meget spredt, saa langt man med Kikkert 
kunde se fra Udkigstønden, omtrent 4 Mil; og mørk Himmel 
over den vestlige Horizont tydede paa vedblivende spredt Is og 
aabent Vand længere Vester paa. 
I de følgende Dage indtil den 13. Juli gik det nu ganske 
godt fremefter, hvorvel vi jævnlig maatte fortøje paa Grund af 
Taagen. Efterhaanden, som vi kom indefter, bleve Isflagerne 
afløste af store Marker af Is paa tiere Miles Udstrækning; selv¬ 
følgelig var der i Mellemrummene mellem dem mindre Flager 
og Skodser, men Ismarkerne vare nu de dominerende. Disse 
store Marker nødte os selvfølgelig til at gjøre store Omveje. 
Hele det Indre af Ismarkerne bestod i Almindelighed af fuld- 
b «Vandhimmel», engelske Hvalfangeres «watersky», kaldes som bekjendt i 
Isfarvande den mørke Tone, der særligt i Graavejr, viser sig paa Himlen 
over Steder, hvor der er større Strækninger aabent Vand. Phænomenet 
giver ligesom et Kaart over Isens Beliggenhed og er til stor Nytte ved 
Navigeringen. 
