26 
stændig jævn og flad Is, fuld af store Ferskvandsøer, medens 
derimod Kanterne af Ismarken, som havde været udsat for 
Presset og Skruningen fra Naboerne, dannede et Miniatur- 
Alpelandskab med store Sammenskruninger, som naaede 30 
Fod over Vandet og undertiden mere. 
Det, som imidlertid, mere end Isen, lagde os Hindringer i 
Vejen for at komme hurtigt frem, var Taagen. Da vi gik op 
langs Iskanten, havde vi efter Omstændighederne været temmelig 
forskaanede for Taagen; men den tog her Revanche, efter at 
vi vare komne ind i Isen, og Halvdelen af Døgnet vare vi i 
Almindelighed nødsagede til at ligge stille. Taage er altid 
ubehagelig tilsøs, men i Isen værre end andre Steder, thi 
man maa her paa langt Hold undersøge Løbene mellem Is¬ 
markerne og vælge sig en Vej, som kan føre helt igjennem. 
Kan man ikke iforvejen gjøre dette, risikerer man kun i Taagen 
at komme ind i en Bugt, eller som Normændene kalde det «en 
Laas», og man maa da spilde sin Tid og sine Kul paa at 
dampe tilbage igjen. Er man derfor ikke i meget spredt Is, 
gjør man, naar Taagen kommer, klogest i at fortøje ved en 
Isflage og afvente klart Vejr. 
De nødtvungne Ophold, som vi saaledes kom til at gjøre 
paa Grund af Taagen, benyttedes imidlertid, saa godt som 
muligt, til Excursioner og Undersøgelser paa de omliggende 
Ismarker og til at tage en Række Lodskud med tilhørende 
Temperaturundersøgelser. Lodningerne foretoges med en Staal- 
traadsline, paa hvilken Dybhavsthermometre og Vandhentere bleve 
anbragte. 
1 Dagene fra den 14. til den 17. kom vi kun meget smaat 
frem, væsentligst paa Grund af Taagen, der tvang os til at ligge 
fortøjede hele Døgn. Den 17. om Aftenen fik vi Landet Syd 
for Pendulum Øerne med Fjældet Sattelberg i Sigte. Isen 
begyndte imidlertid nu at volde os noget mere Besvær, idet 
den undertiden laa i meget tætte Strimler, som vi enten maatte 
gaa lang Vej for at omgaa eller engang imellem bore os igjennem. 
