33 
Syd efter, saa godt vi kunde, og afvente en Bedring i Isfor 
holdene. I de følgende Dage gik det imidlertid langsomt frem, 
snart sejlede vi, snart dampede vi, men i Beglen laa vi for¬ 
tøjede paa Grund af Taage. 
Efter Alt, hvad vi havde hørt om de fremherskende N.- 
lige og NV.-lige Vinde i Juni dette Aar (1891), havde vi ventet 
at finde et bredt, aabent Landvand langs Kysten, i hvilket man 
nemt og hurtigt kunde komme frem; og i denne Anskuelse vare 
vi bievne bestyrkede af Capitain David Gray. I denne Hen¬ 
seende bleve vi imidlertid sørgelig skuffede, thi Isen blev 
tværtimod sværere og tættere, jo nærmere vi kom til Kysten. 
Det var øjensynligt ikke længe siden, at Isen var brudt op, thi 
der drev mange smaa Stykker omkring mellem de større 
Flager. Samtidig blev Isens Drift, rimeligvis paa Grund af 
Tidevandet og Strømningerne fra Fjordene og Sundene indenfor, 
nu meget uregelmæssig og uberegnelig. Man kunde undertiden 
se Flager, som efterladende Kjølvand kom rask op mod 
en stiv Kuling og tørnede sammen med andre, der for fulde 
Sejl foer afsted for Vinden. Det var ligemeget om Flagerne 
vare store eller smaa, dybt stikkende eller lavt gaaende, om det 
var Skrueis eller jævn Ismark, det var umuligt med Sikkerhed 
paa Forhaand at sige, hvilken Vej de vilde bevæge sig, eller 
finde den Lov, efter hvilken deres Bevægelser fandt Sted. 
Den 24. om Eftermiddagen blæste det op til en Storm af 
retv. N. og NNO. med Sne og Slud. Isen sluttede efterbaanden 
mere og mere sammen om os, og i Læ havde vi en Bække Is- 
fjælde, der stode paa Grund SO. for Bonte ko 0. Mod disse 
Isfjælde dreve vi nu, indesluttede i Isen. Ud kunde vi imidlertid 
ikke komme, saa vi vare nødsagede til at blive. Da Stormen 
vedblev om Morgenen den 25., og Isen om Natten var 
blevet pakket endnu mere sammen, medens vi samtidig vare 
komne betydeligt nærmere ved Isfjældene, blev der, for at 
være forberedt paa alle Eventualiteter, purret ud overalt; 
Baadene gjordes klare, og Folkene fordeltes paa den Maade, 
3 
XVII. 
