om Aftenen den 8. faldt Ankeret for første Gang, efter at vi 
havde forladt Kjøbenhavn. 
Havnen blev døbt Hekla Havn, medens Øen, hvorpaa den 
ligger, fik Navnet Danmarks 0. 
Den næste Morgen blev Dampbarkassen sat i Vandet, og 
ved Middagstid afgik Lieutenant Vedel og jeg med denne 
og en Slup til den sydligste af de af os sete Fjorde, som 
senere blev døbt Gaasefjord. Naturforskerne bleve ved Skibet 
for i Ro at kunne gjøre Indsamlinger og Undersøgelser i Om¬ 
egnen af Havnen. 
Vi stode over mod Østpynten af det Syd for Havnen liggende 
Land. Efter en Times Forløb ankom vi dertil og gik nu langs 
Kysten videre Vest paa. Fjorden gik omtrent retvisende VSV. i 
med forskjellige Bøjninger og Knæk. Den første Del af Nordkysten 
var lav og jævnt skraanende samt meget bevoxet. Noget inde i 
Fjorden løb en stor Elv ud, som førte en .Mængde Ler med sig 
og farvede Vandet i Fjorden rødt i en vid Omkreds. Dette 
Ler havde aflejret sig og dannet en Banke langt ud i Fjorden, 
saa at vi med Dampbarkassen maatte søge langt ud for ikke 
at komme paa Grund. I den yderste Del af Fjorden var del¬ 
en Mængde meget store Isfjælde, længere inde bleve fsfjældene 
mindre, men optraadte til Gjengjæld desto talrigere. Indtil et 
Stykke forbi den røde Elv var Kysten temmelig indskaaret. men 
derefter begyndte en saa godt som lige, temmelig stejl, af Is¬ 
skuring afglattet Gneisryg, langs hvilken vi dampede en Time. 
Denne Ryg fortsattes af et højt, stejlt Gneisfjæld, hvis Top vi 
undertiden saae rage op som en mørk Væg ovenover Skyerne. 
Kl. 6 blev Isen meget tæt. Foruden de egentlige Isfjælde laa 
der nu et fuldstændig tæt Dække over Vandet af Isstumper i 
alle mulige Størrelser, saa at vi maatte gaa langsomt og jævn¬ 
ligt stoppe for ikke at tørne for haardt med Baaden eller risi¬ 
kere at miste Skruebladene; Isen blev tættere og tættere, og 
samtidig kom der nu det ene store Istjæld ved Siden af det 
andet. Taagen holdt sig omkring dem og forhindrede os i at 
