49 
Efter at vi fra Toppen af Øen, som var c. 400 Fod høj, 
havde foretaget nogle Maalinger og blandt Andet seet, at der 
højere oppe i Fjorden fandtes Fjælde af den samme røde Farve, 
gik vi tilbage. Vi havde nemlig ikke forberedt os paa nogen 
længere Tour, og det var desuden nødvendigt, at Naturforskerne 
kom herind for at gjøre specielle Undersøgelser i disse interes¬ 
sante Egne. Vi dampede derfor hele Natten hjemefter, toge 
undervejs vore to Mænd op og kom den næste Morgen til 
Skibet. Det blæste dengang saa stivt ud af Fjorden, at Skibet 
maatte lade sit andet Anker falde, tiltrods for at det laa i en 
fuldstændig lukket Havn. Den 14. gik vi saa igjen indefter 
sammen med Naturforskerne. Atter denne Dag maatte vi 
i Mundingen af Fjorden kjæmpe med stiv, vestlig Kuling, og 
først efter Middag, da vi vare komne længere ind, løjede det 
af. Om Aftenen sloge vi Telt paa Landet SO. for Røde O. 
Den 15. August gik vi videre med Dampbarkassen, medens 
Naturforskerne med Sluppen bleve efterladte. Vi slæbte dem 
dog først over til Røde 0, hvor de vilde begynde Undersøgel¬ 
serne. 
Vi stode derefter over mod den Pynt, som senere fik Navn 
Ren odde. Isen var ude midt i Fjorden forholdsvis spredt, 
men ovre under Renodden var den paa Grund af Strømmen 
pakket tæt ind mod Kysten. Stedet var meget frodigt. Kort 
efter at vi vare komne i Land, saae vi mange Rensdyr. De vare 
saa lidet sky af sig, at Lieut. Vedel i et Øjeblik skød 4. Resten 
spadserede ganske rolig forbi mig, der ingen Riffel førte med. 
Vi gik derefter tværs over Vest fjord og sloge Telt ved en lille 
Pynt paa Nordsiden, som fik Navnet Kobber pynt paa Grund 
af den kobberholdige Bjergart, som udgjorde en Del af den. Under¬ 
vejs passerede vi et meget stort Isfjæld, hvis Højde ved senere 
Maaling fra Land fandtes at være c. 270 Fod. 
Vi gik nu tilfjælds. Vejen gik først opad en meget frodig 
Skraaning over isskurede Gneiskuller. Paa sine Steder fandtes 
en saa yppig Vegetation, som jeg sjældent har seet paa 5est- 
4 
XVII. 
