klar til Afgang. Det blæste dog endnu saa stivt, at vi først 
næste Morgen kom afsted. Vi stode først op langs Østkysten 
af Danmarks 0. 
Nord for Odden ved Sandstens-Fjældene, Gap Leslie, 
bøjer Kysten af Milne s Land mere Nord i. Farvandet var 
her opfyldt af en Mængde meget store Isfjælde, hvoriblandt 
vistnok de største vi endnu havde seet. Der saaes kun enkelte 
Flager af Fjordis. Ffterat vi havde taget et Sæt Pejlinger udfor 
Sandstens-Fjældene, stode vi over’mod Sydenden af Jamesons 
Land, idet vi undervejs toge en Række Lodninger og Tempe¬ 
raturserier. Den største Dybde vi fik her var 218 Favne; Bund- 
arten var overalt graabrunt Ler. 
Øm Aftenen gik vi langs Sydkysten af Jamesons Land, 
hvis flade Kyst og lyngklædte Bakker i Aftenbelysningen fuld¬ 
stændigt lignede en hjemlig, dansk Strand i Sommeraftenstem¬ 
ning; men al Illusion herom svinder hurtigt, naar man seer 
Sydkysten af Fjorden, hvis høje Fjælde med hvide Snehjelme 
og de i Maanelyset tindrende Bræer, der ligesom Fjorden med 
sine Mængder af Isfjælde og Storisen, mindst af alt have noget 
tilfælles med Danmark. 
Den følgende Morgen, den 22., vare vi ved Cap Stewart, 
men det viste sig desværre, at der ikke var foregaaet nogen 
Bedring med Hensyn til Isforholdene. Saavel i Scoresby 
Sunds Munding som i Hurry Inlet laa der megen Is og mange 
Isfjælde, som drev omkring for Vind og Strøm. Der fandtes 
ingen Steder, hvor Skibet under Losningen kunde ligge blot 
nogenlunde beskyttet for Isen , og selv om det holdt gaaende 
under Damp, vilde det med Taage og daarligt Vejr let kunne 
komme fast i Isen og af denne skrues op paa den lave, flade 
Kyst af Jamesons Land; Isen var nemlig ikke sværere, end 
at en Del af den var af mindre Dybgaaende end «Hekla». Under 
disse Forhold vilde det ikke være forsvarligt at losse her, da 
Skibet vilde være for udsat i Tilfælde af daarligt Vejr; vi maatte 
se os om efter en anden Plads til Stationen, hvor Skibet kunde 
