70 
Alle smaa Søer vare belagte med Is, og endog i Havnen be¬ 
gyndte der at dannes Nyis om Nætterne. 
Den 18. begyndte vi de timevise meteorologiske og magne¬ 
tiske Observationer, som fra nu af skulde fortsættes uden Af¬ 
brydelse bele Vinteren. 
Forinden vi imidlertid gik fuldstændig i Vinterhi, gjorde vi 
dog endnu en mindre Baadudflugt. Maalet for denne var en 
nærmere Undersøgelse af den store Bræ Syd for Stationen, 
Den 23. September afrejste jeg med Lieut. Vedel og Candi- 
daterne Hartz og Bay med en ' Slup fra Stationen og slog 
om Middagen Telt ved den østlige Kant af Bræen. Paa hele 
Kysten NO. efter gik Fjældene stejle ned i Vandet med store 
Stenskred, og der var ikke Tale om' Teltplads ; kun det ene Sted, 
hvor vi laa, klos op ad Brækanten, var det muligt at slaa Telt, 
idet en lille Elv og Morænen fra Bræen her havde dannet et 
nogenlunde fladt Terrain. (Se Tavle III). Heller ikke paa Vest¬ 
siden af Bræen var der, saa vidt vi kunde se, Mulighed for 
Teltplads. 
Landskabet var det mest øde og triste, man kunde fore¬ 
stille sig. Der laa 10 Tommer Sne overalt. Teltene stode som 
nævnt paa en smal Morænedannelse mellem Bræen og Elven. 
Paa den anden Side Elven bævede sorte Basaltfjælde deres 
golde, øde Skraaninger op fra Dalen. Vegetation saaes ikke. 
Elven løb kold og isbelagt, næsten lydløst ben over Is og 
Sten. Bræen laa skidden-hvid med blyblaa Revner og syntes 
at gjennemisne Omgivelserne med sin Kulde. Den frembød et 
Billede af Tomhed, Øde og Stilhed. Ikke en Lyd, ikke 
engang Vindens Susen var at høre. Udenfor laa Fjorden mørk 
og kold, fuld af hvidblaa Isfjælde; over det Hele hvilede en 
tung, blyfarvet, lav Himmel, saa lav at den virkede knugende; 
og kun langt borte i Nord, hvor Himmel, Hav og Fjæld gik i 
Et, stod en smal, .bleggul Stribe, som yderligere fremhævede 
det mørke og melankolske i det øvrige Laudskab. 
Vi gik op langs Elven for at undersøge Forholdene dels 
