71 
paa Isen, dels paa Sidemorænen. Ude ved Elvmündingen er 
Dalbunden c. 500 Ålen bred, men højere oppe indsnevres den 
betydeligt, idet Fjældskraaningen nærmer sig Sidemorænen. 
Denne bestod af store og smaa Sten, derimod saae man 
intetsteds noget til Ler. Morænen laa i flere Rygge (3-4), 
som antydede forskjellige Grændser for Bræen til forskjellige 
Tider. Vi gik ned paa Bræen, som her stødte lige op til 
Overkant af Morænen og havde en jævn Overflade. Vi saae, 
at der under Morænedannelsen laa Is, som var adskilt fra den 
egentlige Bræ og ikke deltog i dennes Bevægelse. Denne Is er 
rimeligvis en Levning fra den Tid, da Bræen afsatte Morænen, 
og altsaa en «død Bræ«. Paa det første Stykke af Bræen, som 
vi passerede, laa der meget Grus og mange spredte, store Sten, 
alle med skarpe Kanter. Længere inde kom et Parti med dybe 
Tværspalter og en for Sten temmelig ren Overflade, derimod 
fandtes ogsaa her et tyndt Lag Grus. Derefter kom en temmelig 
smal, c. 30 Alen bred Moræne, saa igjen et Spalteparti. Paa 
dette sidste naaede vi imidlertid kun et kort Stykke ind, da vi 
bleve standsede af Spalter. Inde mod Midten af Bræen kommer 
denne ned over et noget bakket Underland, hvad vi kunde se 
af Bræens terrasseformede Overflade og de store Kløfter. Paa 
Tilbagevejen saae vi paa et Sted i Kanten af Bræen en Struktur i 
Isen, som lignede Gletscherkorn af indtil en Valnøds Størrelse. 
De kunde imidlertid ikke pilles fra hinanden med Fingrene og 
faldt heller ikke ud fra hinanden, naar man stødte i dem med 
en Kniv. ' Et andet Sted var der i Kanten af Bræen en Art dyb 
Brønd. Bræsiden var ved flere horizontale Islag delt i for¬ 
skjellige Afdelinger. 
Ude ved selve Bræenden saae vi ingen Gletscherkorn, men 
paa nogle større udfaldne Isstykker fandtes en meget fin Lag¬ 
deling af Grus og Is. Lagdelingen havde været horizontal og 
gik gjennem hele Isstykkets Højde. Foruden at der som tid¬ 
ligere nævnt under Sidemorænen laa klar Is, fandtes der ogsaa 
ude ved den yderste Ende af Bræen ligesom et Underlag af Is, 
