9 
og ud til Kysten. Denne-Snefygning er .derfor en ikke uvigtig 
Faktor ved Bortskaffelsen af den Nedbør, der falder i Løbet af 
Vinteren. Landet omkring Stationen blev saaledes flere Gange 
saa godt som fuldstændig blottet for Sne. 1 Kløfterne og For¬ 
dybningen^ blev den selvfølgelig liggende. Endog, hvor den 
løse Sne før Føhnstormen havde været dækket af en haard. Skal, 
kunde Vinden éfterhaanden æde sig ind og lmle ud, saa at der 
fremkom Driver af meget besynderlige Former med lange ud¬ 
skydende, underminerede Tunger. 
At Stormen saaledes kan føre al den løse Sne bort, fik vi 
flere Gange Beviser paa, idet Snedrevet efter nogle Timers For¬ 
løb ophørte, medens Vinden vedblev at blæse med uformindsket 
Styrke. " . 
Dyrelivet blev nu etterhaanden sparsomt. Under det stærke 
Snefald i September kom et Par Gange en Flok Ryper flyvende 
og slog sig ned lige ved Husene, men senere saae vi ikke 
meget til disse Fugle før om Foraaret. Selv Ravnene, som om 
Efteraaret havde været saa talrige og saa nærgaaende ved 
Stationen, bleve ogsaa meget sparsomme med deres Besøg 
under Vinterlejet, hvorvel vi af og til saae enkelte Exemplarer. 
De to andre overvintrende Fuglearter, Sneuglen og den hvide 
Falk, saae vi heller ikke noget til ved Stationen. 
Ved Vinterens Begyndelse udsatte vi flere Rævefælder og 
Saxe og fangede ogsaa en halv Snes Ræve, som vistnok ud¬ 
gjorde de fleste af dem, der kom i Stationens Nærhed. 
Sidst i Oktober blev der skudt et Par Rener paa Øen, og 
senere blev der undertiden seet Spor af andre, men ellers fik vi 
ingen'under Overvintringen. Selv Bjørnene, som vi havde skudt 
adskillige af om Efteraaret, viste sig slet ikke om Vinteren før 
i Marts. Paa Sneen saae vi ofte Spor af Lemminge, men skjøndt 
vi stillede forskjellige Fælder, lykkedes det os ikke at faae fat 
paa nogle af disse Dyr før paa Slæderejserne. Ogsaa af Hermelinen 
saaes flere Gange Spor, men selve Dyret blev paa hele Expedi¬ 
tionen slet ikke seet. Det eneste Dyr, som vi fik nogen 
