81 
(lighed Indflydelse, thi ved vore Frysningsforsøg var den Is, 
som dannedes i klart Vejr, glashaard, skjør og klingende; 
medens den, der var dannet under graa Himmel, var mere 
blød og sejg. 
Imidlertid nærmede den Dag sig, da Solen skulde for¬ 
lade os. 
Godt er det, at Polarnatten ogsaa har sin Charme, thi 
ganske vist kan man inden Døre i et lunt og godt Hus have det 
udmærket, og man kan ogsaa udrette en Del i Retning af Ob¬ 
servationer og Bearbejdelse af det om Sommeren indhøstede 
Materiale, men de daglige meteorologiske Observationer ere 
kun lidet underholdende, og man trænger til Bevægelse i det 
Frie. Naar Maanen er oppe, eller naar Nordlysene spille 
med fuldt Liv, er Polarnatten næsten smukkere end Sommer¬ 
dagen. 
De sneklædte Fjælde og den isbelagte Fjord med sine store 
Isljælde danne et Billede, som enhver, der har Øje for Natur¬ 
skønheder, maatte ønske at se. Alt staaer i den dæmpede Be¬ 
lysning saa blødt og harmonisk, som om man var i en fremmed 
Verden. Afstanden udvidskes. Nær og fjern flyder i Et. Plum¬ 
met er tilintetgjort, og tilbage bliver kun en Harmoni i Sølv- 
glands og Sne, hyllet i et Flornet af Maanestraaler og spillende 
Iskrystaller. Istjældene blive de prægtigste Paladser, smukkere 
og dristigere i Formen end noget existerende. 
Man har ofte hørt sige, at Polaregnene mangle Farver. 
Dette er saa langt fra Tilfældet, at de tvertimod optræde der 
kraftigere end noget andet Sted og navnlig i Tiden før Solens 
Forsvinden. 1 en Ugestid stod denne kun ganske lavt paa Himlen. 
Den saa at sige spadserede langs Toppene af Fjældene Syd for 
os, medens den farvede Himlen i alle mulige Nuancer af Grønt, 
Blaat, Gult og Rødt. Navnlig lige efter at Solen var gaaet ned, 
vare Belysningerne smukke. Der stod da omkring det Sted, 
hvor den sidst havde kigget over Fjældene, en Glorie af det 
mest skinnende Rødt, som umærkeligt gled over i Gyldent og 
6 
XVII. 
