85 
havde stødt paa Land, før de ventede det. Den ene antog, 
at de vare ude ved Indløbet til Havnen , hvorimod den anden 
mente, at de vare inde i den store østlige Bugt paa Nordsiden 
af denne. De kunde imidlertid ikke orientere sig og besluttede 
at gaa tilbage til Skibet efter deres egne Fodspor ; men, da de 
vendte om, blæste Lygten ud for dem. Nu var der ikke Tale 
om at linde ombord, og de forsøgte da, om de ikke ved at gaa 
langs Kysten skulde kunne linde til Stationen. Ogsaa dette 
maatte de imidlertid opgive, og de begyndte derfor at grave en 
Hule i Sneen for at tilbringe Natten der. Den første Gang 
faldt Hulen sammen, da de skulde tage den i Brug, men anden 
Gang havde de bedre Held. Hulen var saa stor, at de netop 
kunde ligge udstrakte. De tilbragte nu Nalten, dels i Snehulen, 
dels spadserende op og ned udenfor denne, indtil de om Mor¬ 
genen kom ombord i Skibet i uskadt Tilstand. Til alt field 
havde det været temmelig mildt om Natten, c. -f- 10° C. 
Li gesom Dyrelivet i det Hele taget var fattigt, var 
Fiskeverdenen ogsaa kun meget svagt repræsenteret om Vin¬ 
teren , ialtfald saa vidt vi havde Lejlighed til at iagttage. 1 en 
udlagt Ruse kom der kun en sjælden Gang et Par smaa Krebs¬ 
dyr, ellers Intet; ligesom ogsaa forskjellige Forsøg paa at fiske 
Ulke med Krog fuldstændigt mislykkedes. I Elven bag Stationen 
var der om Sommeren fanget flere smaa Ørreder paa 6—8 
Tommers Længde; saadanne fandtes ogsaa om Vinteren oppe i den 
lille Sø i Elvdalen, men kunde ikke fanges paa Krog. Ude paa 
Fjordisen blev der anbragt et Par Hajkroge under Isen, og i 
Vinterens Løb fangede vi nogle Stykker, der bleve anvendte til 
Hundefoder. 
Det begyndte nu at blive lysere og lysere, og med det til¬ 
tagende Dagslys kunde vi nu give vore Smaatoure en større 
Udstrækning. 
Vi skulde have seet Solen igjen den 27. Januar, og nogle 
Dage forinden havde vi havt særlig smukke Belysninger paa 
Fjældene. Der manglede endnu nogle Dage i, at selve Solens 
