Foran Elvmundingen er der en Strækning ganske flad Ler¬ 
slette paa c. 12 Tdr. Land. Her laa flere Stenrygge paa c. 8 
Fods Højde i en Bue lodret paa Elvens Retning. Det Hele var 
imidlertid dækket af dyb Sne, saa at nøjere Undersøgelser ikke 
kunde foretages. I Skrænterne samlede vi en Del subfossile 
.Muslingskaller 1 ). 
Fra Terras se pynt gik vi Syd efter udenom Halvøen og 
ind i Hare fjord. Den 13. havde vi Telt ved Sydsiden af 
det føromtalte, røde Fjældparti. Fra Foden af den egentlige 
Fjældmasse strakte der sig et jævnt skraanende Lavland ned 
mod Søen, hvor det endte med en 10 Fod bøj Skrænt. Der 
laa 2—3 Fod Sne paa Landet, men en Elv havde skaaret sig 
gjennem Skrænten, og i denne Kløft, hvis Sider paa Grund af 
deres Stejlhed vare fuldstændig snefri, havde vi god Lejlighed 
til at se nærmere paa Bjergarten. Denne bestod som tidligere 
nævnt af det samme røde Conglomérat, som danner Røde 0. 
Conglomeratet bestod af Sten og Grus af alle Slags og alle 
Størrelser, ligefra fine Sandkorn til alenstore Stenblokke, sam- 
menkittede ved en rød Masse. De fleste Sten vare afrundede 
og Kanterne afslidte. Man kunde tydelig se en horizontal Lag¬ 
deling, i hvilken Lag af fint Grus og Sand vexlede med Lag af 
store Sten. Lagene vare i Reglen et Par Fod tykke. 
Den følgende Dag vare vi inde i Bunden af Hare fjord. 
Her udmunde to Bræer fra Indlandsisen. De have en temmelig 
stor Heldning, og som Følge deraf en meget kløftet og forrevet 
Overflade. Der laa kun nogle faa og smaa Isfjælde herinde, og 
det Hele tydede paa, at heller ikke disse Bræer havde nogen 
synderlig livlig Virksomhed. 
Sceneriet i den næsten lukkede indre Del af denne Fjord 
var imponerende. Her var alt, hvad de arktiske Regioner byde 
b Nærmere angaaende Terrasserne, se beretningen om Expeditionens 
geologiske Undersøgelser. 
