af Skjønhed og Vildhed. Høje, bratte Fjældvægge, Bræer og Is- 
fjælde, bag Bræerne igjen Fjældtoppe og længst mod Vest et 
lille Glimt af Indlandsisen. Især om Aftenen, naar Solen var 
gaaet ned, var Panoramaet ligefrem betagende. Man anede 
Fjældene gjennem Disen, de saae ud som stivnede, blaa Taager. 
Men vare Omgivelserne og Belysningerne smukke om Nætterne, 
saa var Temperaturen alt andet end behagelig, i Reglen mellem 
~r 30° og -f- 40°. Den lave Frosttaage, som efter Solens Bort¬ 
gang dannede sig over Isen, bed gjennem Alt, frøs hvide Pletter 
paa Næse og Fingre og satte sig efterhaanden som et tykt Is¬ 
lag i Skjæg og Klæder. Det kneb da med at spise Frokosten, 
hvilket i Almindelighed fandt Sted under et af Hvilene. Paa 
dette Tidspunkt havde vi det Uheld, at vort Saltforraad slap 
op, hvad der voldte os endel Bryderi, da vor temmelig solide 
Kost, navnlig Pemmican, ikke rigtig vilde smage os uden dette 
Krydderi. 
Det er en Fejl at tro, at man paa saadanne Toure helst 
helt maa undvære Salt for ikke at fremkalde Tørst. Tvertimod, 
uden Salt vil Maden ikke gaa ned, man tygger og tygger uden 
at kunne synke, medens et passende Kvantum Salt befordrer 
Spytafsondringen og Fordøjelsen. Ved en Misforstaaelse blev 
der i de første Dage ikke udleveret Salt til Tilberedning af 
Pemmican, og jeg tilskriver for en Del denne Omstændighed, 
at vi ikke kunde spise noget videre af denne Ret. medens 
derimod Smør og fedt, salt Flæsk vare stærkt begjærte. 
Fra Bunden af Harefjord fulgte vi Fjordens Vestkyst Syd 
efter. Vi havde her Telt ved Røde Pynt, hvor der igjen be¬ 
gynder et Parti af de røde Fjælde. De frembøde her et mere 
malerisk Billede end de andre Steder, hvor vi havde truffet dem; 
idet de vare gjennemskaarne af flere temmelig smalle og dybe 
Kløfter, sandsynligvis dannede af Elvene. Forøvrigt vare de af 
samme Beskaffenhed som de andre Steder med stejle, bratte 
Klippeflader, hvor Sten og Gruslag viste en horizontal Lagdeling; 
enkelte Steder saae man Huller, hvorfra større Sten vare faldne 
