98 
til Kobber py nt paa Nordsiden af Vestfjord, laa der meget 
Vand og Snesjap mellem Snelaget og den faste Is, og vi saae 
flere Sæler. 
Den 5. Maj steg Temperaturen til ~f- 11°, og samtidigt be¬ 
gyndte det at blæse stivt ud af Fjorden. Det var en Føhnstorm, 
som brod løs og om Eftermiddagen og Aftenen blæste med stor 
Voldsombed. Vort ene Telt væltede, skjøndt Bardunerne vare 
fastgjorte til Slæderne, og et voldsomt Pust splittede det andet 
Telt fra Ende til anden. Vi maatte i en Fart bjerge det og sy 
det sammen, hvorefter det igjen blev sat op og udvendig af- 
stivet med Skistave. ! Begyndelsen var der intet Snedrev, thi 
tidligere Føhner havde fejet den løse Sne bort, og der var 
dannet Skorpe paa Resten; men benåd Aften fik Stormen pidsket 
Hul paa Sneskorpen, og store Sneklumper joge nu afsted i vild 
Dands. Henimod Midnat løjede det betydeligt, og Blæsten kom 
mere og mere som Pust med Mellemrum af Stille. Den høje 
Temperatur vedblev at holde sig de følgende Dage, og paa 
Grund heraf var Føret ufremkommeligt; i tre Dage maatte vi 
blive paa den samme Plet. Vi gave Stedet Navnet Kobberpynt, 
fordi Formationen tildels bestaaer af en Kobberforbindelse. 
En Dag gik jeg med Lieut. Vedel og Can.d. Hartz over 
Tangen og ned til den Nord for liggende В o lige Bræ. Denne 
havde siden Sommeren ikke havt nogen synderlig Bevægelse. 
Det samme store Isfjæld, som laa foran Brækanten dengang, laa 
der som tidligere nævnt endnu; desuden var der kommet nogle 
mindre Stykker til. Bræens Overflade var meget kløftet og 
spaltet lodret paa Bevægelsesretningen paa Grund af det stærke 
Fald paa enkelte Partier. Bræen maa, som det vil sees af 
Kaartet, klemme sig en lang Vej mellem Nunatakker, hvilket 
sandsynligvis er Grund til dens ringe Bevægelse. Den Del af 
Bræen, som var nærmest Land, var temmelig jævn paa Grund 
af Afsmeltningen. 
Den 8. om Aftenen var Sneen endelig bleven saa fast, at 
