105 
længe havde været i Tilbagegang. Bræenden rundede som 
Regel jævnt af og var dækket med Grus og Sten; kun enkelte 
Steder saaes lodrette, hvide Flader. Højden varierede mellem 
50 og 150 .Fod, og fra Randen hævede Bræen sig jævnt indefter 
uden Revner og større Ujævnheder. Den var højest paa Midten 
og rundede ned til begge Sider, hvor der løb ganske anselige 
Vandløb. 
Foran Bræen laa høje Dynger Moræneaflejringer, bearbejdede 
af Elvløb. Morænerne bestode dels af Sten (Trap og Gneis) 
dels af Ler og Grus med Lagdeling. Nogle isolerede Smaaøer 
af Ler vare skaarne ud af Vandet. Paa disse saaes hyppigt et 
hvidt, saltagtigt Overtræk. Mellem Morænedyngerne fandtes 
græsbevoxede Kjær, der vare Tilholdssted for en Mængde Gæs. 
Foran Morænen laa et stort (1 Kvml. langt, c. Va KvmI. bredt), 
lavt og stenet Forland , dannet af Bræelven i Forening med en 
stor Elv, der kom fra Nordsiden af Fjorden. Dette Forland var 
gjennemskaaret af utallige mindre Vandløb. 
Landet omkring Teltpladsen var saa godt som snefrit. 
Vegetationen var meget frodig, dog vare Pile- og Birkekrat 
sjældnere. I c. 2000 Fods Højde blev Terrainet jævnt skraanende 
og fortsattes som en Højslette 2 — 3 Kvml. indover, hvor Trap- 
fjældene hævede sig til den almindelige Højde, 5—6000 Fod. 
Gneisen naaede op til c. 3000 Fod. Landet var snefrit helt op 
til Trapformationen. 
Renstier fulgte Kysten til begge Sider. Ved Bræen saaes 
fire Rener, som bleve skræmte bort af Hundene. Mange Ren¬ 
horn fandtes langs Kysten, blandt dem nogle, som vare usæd¬ 
vanlig store. 
Det var fuldstændig Sommer herinde. Temperaturen var 
over Nul, og Solen brændte som i Troperne; Sommerfugle og 
Fluer fløj omkring, og en Mariehøne blev fundet. Det saae ud 
som om Alt var mindst 14 Dage længere fremme end ved Stationen. 
Isen var i Gang med at smelte baade ovenfra og nedenfra. 
Omtrent 300 Alen fra Land var Islaget af følgende Beskaffenhed: 
