109 
tilendebragt, og jeg havde hørt, hvorledes Isen derinde var 
brudt op langs Kysten, vilde jeg ikke gjøre flere længere Toure 
paa Fjordisen fra Stationen. Hvis en Føhnstorm begyndte, 
maatte man være forberedt paa, at hele Ismassen brød op, og 
det gjaldt da om at være færdig saa hurtigt som muligt, for at 
vi snarest med «Hekla» kunde komme ud af Fjorden dg derefter 
begynde Baadtouren Syd efter. 
Det viste sig imidlertid, at vore «Foraarsbebudere» ikke 
vare mere paalidelige, end de pleje at være i den civiliserede 
Verden, og vi maatte vente og vente, Uge efter Uge, inden den 
vandtrukne, hvidgraa Isflade ude paa Fjorden vilde vige Pladsen 
for det blaa, aabne Vand. 
I hele Juni og Juli var Vejret gjennnemgaaende meget 
stille med liegn og Taage, og kun af og til blæste en svag, 
østlig Vind. De vestlige Føhnstorme derimod, som vi alle saa 
meget ønskede, udebleve aldeles. 
Landet omkring Stationen blev efterhaanden helt snefrit, 
og i de smaa Ferskesøer smeltede Isen. 1 disse Ferskesøer 
maatte Svømmefuglene nu hoide sig, selv de, der som f. Ex. 
Edderfuglene høre hjemme i salt Vand. I Begyndelsen blev der 
skudt en Alængde Fugle; men efterhaanden blev der færre 
af dem, enten fordi de vare skudte, eller fordi de søgte 
andre Steder hen. Af Arter, som vi hidtil ikke havde skudt, fik 
vi nu blandt andre tiere Exemplarer af Sædgaasen, en for 
Grønland ganske ny Gaaseart. Ligeledes fik vi Gæslinger af 
Bramgaasen, om hvis Ynglepladser man hidtil har været uvidende. 
Navnlig efter at Ungerne vare rugede ud, optraadte Gæssene i 
store Flokke, saaledes at der endog engang i Slutningen af Juli 
blev skudt en Flok paa 50 Stkr. ; de vare nemlig i Færd med 
at fælde Svingfjerene, saa at de ikke kunde flyve. 
Sælerne vare allerede i Maj begyndte at komme op paa 
Isen, og efterhaanden som Vejret blev varmere, og Isen aftog i 
Tykkelse og Fasthed, bleve de talrigere. I stille, varmt Vejr 
kunde man fra Stationen se dem ligge i Alængde i Smaa- 
