114 
Den følgende Nat blev det Stille, og Isen mod NO. spredte 
sig mere og mere, saa at vi om Morgenen den 10. kunde staa 
op mod Jamesons Land. Vi passerede mellem en Mængde 
Isfjælde paa Vejen, men efterhaanden som vi nærmede os 
Kysten, bleve de mindre talrige. Imellem Isfjældene laa 
temmelig tyk Nyis. 
Som det vil fremgaa af ovenstaaende Beskrivelse, vilde det 
under disse Forhold have været umuligt at gaa med Baade fra 
Hekla Havn til Cap Stewart, og hvis «Hekla» ikke havde 
overvintret, kunde vi næppe have gjort Regning paa at forlade 
Hekla Havn før betydeligt senere. 
Om Formiddagen Kl. 11 naaede vi ind under Landet og 
stode nu SO. i langs Kysten i et aabent Landvand paa 1 Kvml. 
Bredde. I vore Kikkerter kunde vi se Rener og Moskusoxer 
græsse inde paa Kysten, men vi havde nu ikke Tid til at gjøre 
Jagt. Da vi om Eftermiddagen naaede forbi Cap Hooker, 
kom vi ud i helt aabent Vand, der langs Nordkysten af Fjorden 
strakte sig saa langt Øst efter, man kunde se ; langs Sydkysten 
laa der derimod et Isbælte paa c. 1 Mils Bredde. Del be¬ 
gyndte samtidigt at blæse op med en stiv Østen, der efter¬ 
haanden friskede saa meget, at vi ikke kunde dampe op mod 
den, og længere ud paa Aftenen blev det laaget. Vi maatte 
derfor holde gaaende for Sejl ude i Fjorden. Taagen og den 
østlige Kuling vedblev hele den følgende Dag, og først om 
Morgenen den 12. August vare vi udfor Cap Stewart. Hen¬ 
sigten med at anløbe dette Sted var at landsætte Proviantskuret 
her, for at bringe det ifjor oprettede Depot under Tag. Tillige 
vilde Cand. Hartz og Cand. Bay gjøre nogle Indsamlinger af 
de her forekommende Forsteninger. 
Der var ingen Is i Hurry Inlet og kun faa Isfjælde i 
Mundingen af Scoresby Sund. Havde Isforholdene været 
saaledes det foregaaende Aar, vilde Intet have været til Hinder 
for Stationens Etablering ved Cap Stewart. 
Det ifjor oplagte Depot blev nu undersøgt. Bjørnene 
