Vi toge et Par Lodskud paa 167 og 175 Fv. Vand. Vi 
vare dengang paa omtrent 69°30'N.Br. og 19°50'V.Lgd. 
En lille Adspredelse havde vi en af disse Dage, idet vi 
pludselig saae en Bjørn svømme ikke langt fra Skibet; vi kom 
i en Fart i en af Baadene og skød den. Det var den 30te 
Bjørn, der blev skudt paa Touren, og det blev den sidste. 
Efter Middag den 18. August lettede Taagen saa meget, at 
vi kunde begynde at gaa langsomt Øst paa igjen. Der var 
aabent Vand med spredt Is af meget forskjellig Beskaffenhed. 
Flagerne vare alle meget smaa, nogle af dem bestode øjensynligt 
af Vinteris, tbi de laa ganske lavt paa Vandet, og de havde 
ikke været udsatte for nogen Søgang; andre derimod vare 
sværere Skodser, men af et temmelig forvadsket Udseende. 
Disse sidste tydede paa, at vi ikke kunde være langt fra Is¬ 
kanten. 
Kl. 9 blev det igjen Taage, og samtidigt tik vi tæt Is forude. 
Vi drejede Nord over og fulgte langs Kanten. Noget efter 
klarede det belt af mod Nord og Øst, og vi saae nu, at der 
udenfor os laa en fast Ismasse mod Øst. Mod Nord laa der 
ogsaa fast Is, saa langt vi kunde se, men der var en smal 
Ilende, som syntes at føre ud til belt aabent Vand. Heldigvis 
kunde vi komme ind i denne Ilende, der gik Syd efter, og 
Kl. ЮѴг passerede vi Sydodden af Isen Øst for os og dampede 
nu langs Iskanten i SV.-lig Retning, Strax efter fik vi nogen 
Dønning fra Øst, og vi vare nu sikkre paa at være i «Stor- 
klåren», som Fangstmændene sige. 
Vi vare dengang paa 69°42'N.Br. og 17°57' V.Lgd. 
Det var nu Hensigten at søge en Passage ind til Landet 
længere mod Syd, og hele den følgende Dag boldt vi derfor Sydvest 
efter langs Iskanten, af og til skærende gjennem en udskydende 
Odde. Iskanten var overalt tæt, og der stod nogen Dønning 
ind paa den. 
Efter forud truffet Aftale skulde der, ifald «Hekla» ikke 
kom hjem i Efteraaret 1891, sendes Kul og Proviant op til 
