at komme ind til An g mag sali к saa snart som muligt, og da 
søge at komme et Stykke Nord efter med Baadene, hvis ls- 
forholdene egnede sig dertil. At det geografiske Udbytte af en 
saadan Tour næppe kunde blive stort, vare vi forberedte paa, 
da det nu var blevet saa sent paa A aret; men i alle Tilfælde 
vilde en Indsamling af etbnografiske Gjenstande samt Oplysninger 
fra og om de Indfødte ved Angmagsalik være af Værdi. 
Den 8. September havde vi igjen en NO.-lig Storm, og 
først den 9. om Middagen naaede vi saa langt ind, at vi fik et 
Glimt af Landet i Sigte. 
Den 10. September om Formiddagen stode vi ind mod Cap 
Dan. Strax stod der Taage og Snebyger over Landet, men 
senere ben klarede det lidt op. 
I Begyndelsen saae vi slet ingen Storis, men mange store 
Isfjælde og en Del spredt Kalvis, som blev noget tættere, efter- 
haanden som vi kom indefter. Der løb en stærk SV. gaaende 
Strøm, som satte et tydeligt Kjølvand i Læ af Isfjældene, af 
hvilke de fleste vistnok stode paa Grund. Da vi efter Middag 
kom nærmere til Cap Dan, viste det sig, at der laa en Strimmel 
temmelig tæt Is paa c. 1 Mils Bredde langs Sydenden af 
Kulu suk Øen og videre Vest efter op mod Or su lu vi ak 
Pynten, hvor den dog var meget mere spredt. 
Naar man kommer ude fra Søen, er Gap Dan (Naujan- 
guit) paa Sydenden af Ku In suk Øen meget kjendelig ved sit 
bratte mørke Affald og sin forholdsvis lave Pynt. Ogsaa det 
store Fjæld Kalerajuek paa NO.-Siden af samme 0 er med 
sin kjedelformede, kraterlignende Top et godt Anduvnings- 
mærke. 
Vi boldt langs Storisen Syd efter, indtil den blev saa 
spredt, at vi kunde komme igjennem, og vi holdt da ind mod 
den store, lukkede Bugt Tasiusak, hvor Nordenskiüld 
med Damperen «Sofia» i 1883 havde fundet Ankerplads i Kong 
Oskars Havn. Tæt udenfor Havnen laa en aldeles tætpakket 
Strimmel Storis paa 4—5 Skibslængders Bredde parallel med 
