125 
med Baade Nord fra i 1892. En af de Konebaade, som dengang 
vare paa Vestkysten, hørte hjemme i Sermilik Fjorden i Ang- 
magsalik Distriktet, og disse Folk havde bragt Efterretninger 
om vor forventede Ankomst. 
Jeg havde ogsaa ladet dem opfordre til at ro os imøde 
Nord efter, men denne Opfordring var der Ingen , der 
havde efterkommet. Isforholdene havde været daarlige det Aar, 
sagde de. Derimod var der flere Konebaade, som vilde have 
rejst Syd efter. De vare imidlertid ikke naaede længere end til 
Isfjorden 1 ker s nak, knn nogle Dagsrejser fra Mundingen af 
Angmagsalik Fjorden; thi de havde her mødt saa megen Is, 
at de havde opgivet Rejsen og vare vendte tilbage til deres 
Hjemsted. 
Da det paa forskjellig Maade kunde være til stor Hjælp 
for os, at have en Indfødt med os, fik jeg den ene af dem, 
A tak а к ogsaa kaldet Aj aku luk, en ung Fanger paa 25—30 
Aar, til at gaa med som Boer paa den ene Baad. Han var en 
opvakt Fyr med livlige Fagter, spillende Øjne og meget snaksom. 
Han var os til stor Nytte paa Touren og levede sig i den korte 
Tid, vi vare sammen med ham, fuldstændigt ind i vore civili¬ 
serede Skikke, ja han kom endog saa vidt, at han røg nogle 
enorme Cigaretter, rullede af ham selv af storskaaren Tobak og 
Avispapir. Selvfølgeligt optraadte han ogsaa ligeoverfor sine 
Landsmænd med en vis Nimbus paa Grund af sit Forhold til 
os. Vi erfarede forøvrigt paa Touren af ham selv, at han var 
Angekok. Han havde to Gange faret til Maanen, medens han 
gjorde Angekokkunster. Han havde helbredet liere Syge, blandt 
andre ifjor Vinter en Kone, der havde en stor Byld paa Armen. 
Han gjorde Tornakkunster over hende, hvorpaa Bylden aabnede 
sig, saa at Konen kom sig. Hvad han lod til at lægge mest 
Vægt paa, var den Betaling, han havde faaet for sine Kure, thi 
den undlod han aldrig at meddele, naar han fortalte derom. 
For den omtalte Kones Helbredelse havde han faaet en Kniv, en 
Hu nd og et Sælskind. 
