129 
saa godt det lod sig gjøre. Kvinderne sade altid og syede, i 
Reglen i Stillinger, som vilde have bragt en europæisk Syerske 
til Fortvivlelse ; samtidigt besørgede de en Mængde andre 
Forretninger; de passede at Lamperne ikke osede, gave 
Børnene Die, rørte rundt i Gryderne, tyggede Spæk og lode 
frem for Alt Munden løbe, saa at det var en Fornøjelse at høre 
derpaa, selv om man ikke forstod alting deraf. Mændene 
bestilte i Almindelighed intet, naar de vare hjemme. Af 
og til sade de og snittede paa deres Fangstredskaber, eller 
lavede Legetøj, navnlig Flitsbuer, til Børnene. De sidste 
kravlede omkring paa Brixen bag de Voxne, spiste, pluddrede, 
lo eller græd, alt eftersom deres Sindsstemning indgav dem ; 
eller de forrettede de allerintimeste Fornødenheder paa den 
mest offentlige og mest naturlige Maade. Alle vare i Teltet i 
«Husdragt», det vil sige fuldstændig nøgne, thi det Par 
«Benklæder», c. 1—2" lange, de saakaldte «natit», som saavel 
Mænd som Kvinder bære, er saa godt som intet. 
Vi havde derfor udmærket Lejlighed til at gjøre Studier 
over Beboernes Legemsbygning, til at beundre Mændenes 
kraftige Bryst og Arme, til at se Kvindernes Tatoveringer, som 
hyppigst fandtes paa Arme og Ben, men dog ofte paa Bryst 
og Mave, og til at forundre os over Børnenes uhyre, kuglerunde 
Maver. 
Naar vi havde siddet lidt i Teltet, fik vi altid hver en 
Foræring i Form af et Stykke tørret Sælkjød, et Bundt 
Angmagsætter eller lignende. Overensstemmende med god 
Tone spiste vi da strax noget af det og toge Resten med 
os hjem. 
Da vi havde gjort en Runde i alle Teltene paa Pladsen, 
gik vi tilbage til vort eget Telt for at spise til Aften, hvilken 
interessante Proces i Almindelighed foregik for en talrig Til¬ 
skuerkreds af Grønlændere, som efterhaanden smuttede ind i 
Teltet. Naar Spisningen var færdig, vaj Teltet næsten helt 
fuldt, og vi uddelte da smaa Foræringer som Synaale, Tobak 
9 
XVII. 
