Vi vilde herfra have en kjendt Mand med os videre Nord 
efter, og paa* vore Forespørgsler udpegede Alle Ma rat u к som 
den Mand, der var bedst skikket til at paatage sig et saadant 
Hverv. Maratnk var imidlertid paa Fangst; vi sloge derfor 
Telt og begyndte vor sædvanlige Visittonr i Teltene, af hvilke 
der var 5, beboede af ialt 43 Mennesker. 
Folkene her vidste ikke noget om Skibets Ankomst, og de 
bleve derfor meget overraskede over vort Besøg, nogle af dem 
endog halvvejs forskrækkede, hvilket imidlertid hurtigt gik over. 
Om Eftermiddagen kom alle Kajakkerne hjem, næsten alle 
med Fangst, og sidst kom Maratuk. Man vil maaske erindre 
denne Mand fra Capitain Holms Beskrivelse. Han havde 
nogen Tid før Capitain Holms Besøg Г Forening med en 
anden harpuneret sin Moders Mand, fordi denne behandlede 
hende daarligt; men ved en anden Lejlighed havde han viist en 
rørende Kjærlighed for denne Moder, ved midt i Vinterens 
Hjerte at rejse med Slæde fra .Nun akit it for at hente 
hende, der paa en Rejse Syd efter var blevet syg og laa i 
et Hus ved en af de sydligere Bopladser. Maratuk var en høj, 
slank Mand med intelligente Træk og med Øjne, der lyste af 
Energi og Mod. Han viste sig ogsaa at være en Mand, som 
hurtigt og sikkert kunde opfatte og forstaa, hvad man fortalte 
ham, og hvad han saae. Han var en af de dygtigste Fangere, 
havde selvfølgelig Konebaad, Telt og Kajak, og var en af den Slags 
Mennesker, som er en Type for de gode Grønlændere, og som 
oftest kun tindes paa Steder, hvor Civilisationen endnu ikke er 
naaet frem. 
Maratuk gav os ikke noget Haab om at kunne komme 
videre Nord paa. Der havde været for megen Is om Sommeren, 
og nu havde den sidste Tids vedholdende Storme pakket hele 
Ismassen ind mod Kysten, saa at en Baadtour Nord paa efter al 
Sandsynlighed ikke vilde kunne udføres. Han var imidlertid villig 
til at gaa med os den følgende Dag over til Østsiden af Fjorden, 
9 * 
